ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м У к р а ї н и

14 січня 2026 року 	м. Дніпро	справа № 160/14427/25	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді Сафронової С.В. (доповідач),
суддів: Чепурнова Д.В., Шальєвої В.А., 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року 
у адміністративній справі № 160/14427/25 за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року залишено без задоволення поданий 18.05.2025 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду ОСОБА_1 позов до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області про визнання протиправною бездіяльності відповідача, яка полягає у неповному виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 160/27558/23 та неврахуванні при нарахуванні грошового забезпечення позивача за період з 01 лютого 2023 року по червень 2023 року належних складових грошового забезпечення (надбавки за вислугу років та додаткової грошової винагороди поліцейських згідно з Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року), а також у зобов`язанні відповідача провести нове нарахування грошового забезпечення позивача за період з 01 лютого 2023 року по червень 2023 року з урахуванням надбавки за вислугу років та щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, не нижчому ніж фактично виплачувався поліцейським які проходять службу на території Покровської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області згідно з постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року за період часу з лютого 2023 року по червень 2023 року.
Зазначене рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку позивачем по справі з підстав неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, а також неповного з`ясування всіх обставин справи, у звязку з чим просить рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.07.2025 у справі №160/14427/25 про відмову в задоволенні позову скасувати, та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю, а саме: визнати протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, яка полягала у неврахуванні при нарахуванні грошового забезпечення позивача за період з 01.02.2023 по 30.06.2023 всіх належних складових грошового забезпечення, зокрема: щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі 30 000 грн (встановленої Постановою КМУ №168 від 28.02.2022) та надбавки за вислугу років, та зобов`язати Територіальне управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області провести перерахунок та виплату  ОСОБА_2 грошового забезпечення за період з 01 лютого 2023 року по 30 червня 2023 року з урахуванням: 1) надбавки за вислугу років (10% посадового окладу, відповідно до стажу 2 роки 1 місяць на 01.01.2023); 2) щомісячної додаткової грошової винагороди відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022 року у розмірі до 30 000,00 (до тридцяти тисяч) гривень на місяць у розмірахі, не нижче ніж отримували поліцейські під час зазначеного періоду на території Покровської селищної громади Дніпропетровської області.
У відзиві на апеляційну скаргу відповідач вказуючи на безпідставність доводів апеляційної скарги позивача зазначає, що територіальним управлінням Служби судової охорони у Дніпропетровській області було вжито вичерпних заходів з метою реалізації рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду № 160/27558/23 від 08 січня 2024 року, але на теперішній час склалися об`єктивно–обґрунтовані обставини, які не
залежать від волі територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, але ускладнюють виконання територіальним управлінням вищевказаного рішення суду, тому просить колегію суддів узяти до уваги, що ухвалою Дніпропетровського окружного суду від 22 липня 2025 року обґрунтовано закрито провадження у адміністративній справі № 160/14427/25 в частині визнання протиправною бездіяльність відповідача - Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, яка полягає у неповному виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 160/27558/23, а виходячи з того, що спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судами та перейшли до стадії виконання судового рішення, позивачу слід було звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.
При цьому, відповідач посилаючись на положення статті 382 та статті 383 КАС України наголошує, що саме спеціальними нормами, спрямованими на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову, а невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження, що узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, висловленою в постанові від 24.04.2025 у справі 340/5977/22, від 06.08.2024 у справі № 560/4755/20, від 14.08.2024 у справі № 580/5660/22, від 19.09.2024 у справі № 400/3650/24. Вважаючи рішення у цій справі законним та обґрунтованим просить залишити без задоволення апеляційну скаргу позивача, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.
У відповіді на відзив, позивач акцентує увагу апеляційної інстанції на наявність у нього права на оскарження неповного виконання рішення у судовому порядку, а не як вважає відповідач виключно захищати своє право у порядку ст.ст.382– 383 КАС, що підтверджується практикою Верховного Суду, посилаючись на положення ст.165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та постанови Кабінету Міністрів України від 03 квітня 2019 року № 289 і від 11 листопада 2015 року № 988 вказує на неврахування судом першої інстанції при вирішенні спору у цій справі того, що ст.ст.382– 383 КАС України не замінюють і не виключають право особи на захист у формі позову про поновлення порушених матеріальних прав у разі їх неповного чи неналежного виконання, а тому суд мав би врахувати, що відповідач безпідставно прирівняв рівень грошового забезпечення позивача до мінімальної величини без урахування надбавки за вислугу років (10%) та інших обов`язкових складових, оскільки такий підхід штучно знижує розмір виплат і ставить співробітника Служби судової охорони у менш вигідне становище порівняно з поліцейськими за співмірних умов служби, що що суперечить ч.2 ст. 165 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», яка гарантує, що рівень грошового забезпечення співробітників ССО має бути не нижчим, ніж у поліцейських, а відповідно і вимоги позивача у цій справі мали б бути задоволені з наведених у позові обставин.
Обговоривши доводи апеляційної скарги позивача та відзиву відповідача і відповіді позивача на відзив, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин та правильність їх юридичної оцінки і застосування до них норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення вимог апеляційної скарги виходячи з нижченаведеного.
Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 160/27558/23 позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області було задоволено, зокрема, суд зобов`язав відповідача нарахувати та виплату позивачу грошове забезпечення відповідно до пункту 2 статті 165 Закону України «Про судоустрій та судовий статус суддів» з лютого 2023 по червень 2023, яке повинно бути на рівні не нижчому ніж рівень місячного грошового забезпечення поліцейського, з урахуванням виплачених сум. Це рішення набрало законної сили і є обов`язковим до виконання згідно зі ст. 14 Кодексу адміністративного судочинства України.
Оскільки предметом спору у даній справі з урахування ухвали суду про закриття провадження у справі в частині заявлених позовних вимог є нарахування грошового забезпечення позивача за період з 01 лютого 2023 року по червень 2023 року з урахуванням надбавки за вислугу років та щомісячної додаткової грошової винагороди у розмірі, не нижчому ніж фактично виплачувався поліцейським які проходять службу на території Покровської селищної територіальної громади Синельниківського району Дніпропетровської області згідно з Постановою КМУ №168 від 28.02.2022 року за період часу з лютого 2023 року по червень 2023 року, правильно виходячи з положень ст.160, ч.1 та ч.2 ст.161, ч.1 ст.165 Закону № 1402-VIII, Порядку № 384, а також постанови № 289 і постанови № 168 зі змінами, внесеними постановою № 43 і які набрали чинності 21.01.2023 - суд першої інстанції обґрунтовано наголосив, що співробітникам Служби судової охорони виключено виплату додаткової винагороди в розмірі 30 000 гривень щомісячно, і тому з 21.01.2023 у позивача відсутнє право на отримання додаткової винагороди, яке було передбачене Постановою №168, а тому доводи позивача про невідповідність постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 актам вищої юридичної сили є безпідставними, оскільки позивач не оскаржував саму постанову Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43 у межах цього провадження. 
Виходячи з принципу диспозитивності, на переконання колегії суддів судом першої інстанції також правильно наголошено на відсутності правових підстав для оцінки законності самої постанови Кабінету Міністрів України від 20.01.2023 № 43, оскільки це питання знаходиться поза межами заявлених у цій справі ОСОБА_1 позовних вимог.
Також колегія суддів погоджується з тим, що вирішуючи спір у цій справі в частині, що стосується нарахування грошового забезпечення позивача за період з 01 лютого 2023 року по червень 2023 року з урахуванням надбавки за вислугу років, суд першої інстанції узяв до уваги як мотивувальну частину рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 160/27558/23 так і положення пункту 18 розділу II Порядку № 384 і факт обчислення ОСОБА_1 календарної вислуги років згідно наказу територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області від 09.01.2023 року №14 о/с, який є дійсним та таким, що породжує правові наслідки і який позивачем не оскаржувався.
З огляду на вищевикладене та спираючись на положення постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення співробітників Служби судової охорони» № 289 від 03.04.2019 і на додаток 5 до цієї постанови та на пункт 17 розділу II Порядку № 384, суд першої інстанції на переконання колегії суддів цілком законно враховуючи календарну вислугу років позивача, яка на 01.01.2023 року становила 2 року 01 місяць 05 дні та розміри надбавок за стаж служби, і застосований при здійснення попередніх розрахунків для нарахування грошового забезпечення позивача за період з 01 лютого 2023 року по червень 2023 року 10% розмір надбавки за стаж служби - визнав необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню вимоги позивача в частині, які розглядалися судом по суті після закриття провадження в частині визнання протиправною бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Дніпропетровській області, яка полягає у неповному виконанні рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 160/27558/23.
Колегія суддів вважає, що доводами апеляційної скарги позивача не спростовуються висновки суду першої інстанції у цій справі, а тому ееруючись ст.ст. 248, 315, 316, 319, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22 липня 2025 року – залишити без змін. 
Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання судового рішення.

Головуючий - суддя С.В. Сафронова 

суддя Д.В. Чепурнов 

суддя В.А. Шальєва