Номер провадження: 22-ц/813/6939/25 
Справа № 522/15038/25
Головуючий у першій інстанції Шенцева О. П.
Доповідач Погорєлова С. О.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2025 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Одеського апеляційного суду у складі:
головуючого судді: Погорєлової С.О. 
суддів: Таварткіладзе О.М., Вадовської Л.М.,
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання електронного аукціону (торгів) недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси, постановлену під головуванням судді Шенцевої О.П. 21 липня 2025 року у м. Одеса, -

встановила:

У липні 2025 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула В.А., Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання електронного аукціону (торгів) недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння, в якій позивач просив: визнати недійсними електронні торги, проведені Державним підприємством «СЕТАМ» 24.04.2023 року з реалізації транспортного засобу TOYOTA FORTUNER 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 ; визнати недійсним протокол №586884 проведення електронного аукціону (торгів) від 24.04.2023 року, реєстраційний номер лота: 526238; визнати недійсним акт про проведення електронних торгів, виданий приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Крецулом В.А. (реєстраційний номер лота: 526238); витребувати із володіння ОСОБА_3 1/2 частку транспортного засобу TOYOTA FORTUNER 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 .
Одночасно із позовною заявою, ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, в якій просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на легковий автомобіль TOYOTA FORTUNER 2006 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , номер кузову: НОМЕР_3 , що належить ОСОБА_3 .
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2025 року цивільну справу №522/15038/25 передано за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу для продовження розгляду до Приморського районного суду м. Одеси.
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що посилання суду першої інстанції на те, що справа має розглядатися судом за адресою одного з відповідачів — Державного підприємства «Сетам», є помилковими, оскільки процесуальне законодавство не наділяє суд правом самостійно визначати відповідача з-поміж інших для визначення територіальної підсудності.
У даному випадку, одним із відповідачів є приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А., зареєстрований у Приморському районі м. Одеси (вул. Успенська, 78), який є продавцем спірного рухомого майна, та саме через його реєстрацію у Приморському районі м. Одеси ОСОБА_1 звернувся за територіальною підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
Заслухавши суддю-доповідача, здійснивши розгляд апеляційної скарги в письмовому провадженні, дослідивши наведені в ній доводи, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 
Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України, апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в п. 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 ч. 1 ст. 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Згідно п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи.
З матеріалів справи вбачається, предметом заявлених ОСОБА_1 вимог є визнання електронного аукціону (торгів) недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння 
Стаття 125 Конституції України встановлює, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності та спеціалізації і визначається законом. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» судоустрій будується за принципами територіальності, спеціалізації та інстанційності.
Принцип територіальності забезпечує територіальне розмежування компетенції судів загальної юрисдикції і зумовлений потребою доступності правосуддя на всій території України.
Принцип територіальності реалізується через правила територіальної юрисдикції (підсудності) справ.
Правила територіальної підсудності визначають розмежування компетенції судів першої інстанції щодо розгляду справ, підвідомчих загальним судам, за територіальною ознакою. Крім того, правила територіальної підсудності дають можливість визначити конкретний місцевий суд, який повинен розглядати справу як суд першої інстанції.
Кожен місцевий чи апеляційний суд має свою територіальну юрисдикцію (підсудність), тобто поширює свою компетенцію на правовідносини, що виникли чи існують на певній території. Це є важливою гарантією для вирішення судових спорів у розумні строки в умовах ускладнення правових відносин і збільшення правових конфліктів.
Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Поняття «суд, встановлений законом» включає в себе, зокрема, таку складову, як дотримання усіх правил юрисдикції та підсудності.
Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи в суді, до юрисдикції якого вона віднесена процесуальним законом (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судоустрій і статус суддів»).
Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України).
Територіальна підсудність - це компетенція із розгляду справ однорідними судами залежно від території, на яку поширюється їх юрисдикція.
Основними видами підсудності є, зокрема, загальна, альтернативна та виключна.
Суть підсудності за вибором позивача, або альтернативної підсудності, полягає у тому, що за визначеними критеріями цивільних справ позивачу дається можливість обрати з кількох передбачених у законі судів той суд, до якого він пред`являтиме свої позовні вимоги. Законодавець установлює вичерпний перелік позовів, на які поширюються правила цього виду підсудності, а також передбачає конкретні суди, до яких можна з такими вимогами звернутися.
За загальним правилом територіальної підсудності суд є наближеним до місця знаходження відповідача, тобто тієї сторони у спорі, яка презюмується неправою. Правило підсудності за місцем знаходження відповідача стосовно доступності правосуддя є зручним саме для нього, а не для особи, яка звертається до суду за захистом.
Тлумачення ст. ст. 27, 28 ЦПК України свідчить, що підсудність за вибором позивача (альтернативна підсудність) - це такий вид підсудності, за умовами якої позивачеві надається право за своїм вибором пред`явити позов в один з декількох визначених у законі судів.
При цьому, згідно з роз`ясненнями, викладеними у п. 37 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» №3 від 01.03.2013 року, право вибору між судами, яким згідно із правилом загальної підсудності і правилом альтернативної підсудності підсудна справа, належить виключно позивачеві.
Так, звертаючись до Приморського районного суду м. Одеси зі вказаним позовом, ОСОБА_1 посилався саме на альтернативну підсудність, передбачену положеннями ч.ч. 15, 16 ст. 28 ЦПК України, згідно якої позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, пред`являються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.
Позивач має право на вибір між кількома судами, яким згідно з цією статтею підсудна справа, за винятком виключної підсудності, встановленої ст. 30 цього Кодексу.
При цьому колегією суддів враховано, що спір у даній справі виник з приводу рухомого майна, а відтак, правила виключної підсудності, які передбачено ст. 30 ЦПК України, застосуванню не підлягають.
З матеріалів справи також вбачається, що позовні вимоги пред`явлено ОСОБА_1 до кількох відповідачів, які мають різні місця реєстрації, у зв`язку із чим у позивача наявні правові підстави для застосування правил альтернативної підсудності відповідно до положень ч.ч. 15, 16 ст. 28 ЦПК України.
При цьому, на обґрунтування звернення із позовом саме до Приморського районного суду м. Одеси, ОСОБА_1 посилався на те, що одним із відповідачів є приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Крецул В.А., зареєстрований у Приморському районі м. Одеси (вул. Успенська, 78), який є продавцем спірного рухомого майна, та саме через його реєстрацію у Приморському районі м. Одеси позивач звернувся за територіальною підсудністю до Приморського районного суду м. Одеси.
Вказаним обставинам не була надана правова оцінка судом першої інстанції, у зв`язку із чим суд дійшов необґрунтованого висновку про неможливість прийняття позовної заяви до свого провадження із застосуванням до спірних правовідносин альтернативної підсудності, передбаченої ч. 15 ст. 28 ЦПК України, на яку посилається позивач у своєму позові, відповідно до якої належним судом для розгляду даної справи є Приморський районний суд м. Одеси, за зареєстрованим місцем знаходження одного із відповідачів - приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецул В.А. 
Таким чином, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про передачу даної справи за підсудністю на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва.
При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
При вказаних обставинах колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не визначився із нормами процесуального права, які підлягають застосуванню, у зв`язку із чим ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 21.07.2025 року підлягає скасуванню, а цивільна справа - направленню до суду першої інстанції для продовження розгляду . 
Керуючись ст. 367, 369, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. ст. 376, 381-384, 390 ЦПК України, колегія суддів, -
постановила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити.
Ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 21 липня 2025 року — скасувати.
Цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Крецула Вадима Андрійовича, Державного підприємства «СЕТАМ», ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_4 про визнання електронного аукціону (торгів) недійсним, витребування майна з чужого незаконного володіння – направити до Приморського районного суду м. Одеси для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими п. 2 «а» - 2 «г» ч .3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 23 грудня 2025 року.

Судді Одеського
апеляційного суду С.О. Погорєлова

Л.М. Вадовська

О.М. Таварткіладзе