Справа № 130/2418/25
Провадження № 22-ц/801/128/2026
Категорія: 41
Головуючий у суді 1-ї інстанції Войнаровський І. В.
Доповідач:Рибчинський В. П.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року	Справа № 130/2418/25	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати 
у цивільних справах:
судді-доповідача Рибчинського В.П.,
суддів Голоти Л.О., Копаничук С.Г., 
розглянувши в письмовому провадження апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,  
в с т а н о в и в:
У серпні 2025 року ТОВ «Діджи Фінанс» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 12.08.2021 між ТОВ «Слон Кредит» та ОСОБА_1 укладено договір про надання споживчого кредиту № 680767 в електронній формі. Вказаний договір відповідач підписав одноразовим електронним ідентифікатором.
Згідно договору відповідач отримав кредит в сумі 18 000 грн зі сплатою процентів на перший день користування кредитом у розмірі 1440 грн та взяв на себе зобов`язання повернути суму кредитних коштів та сплатити відсотки за користування кредитом. 
Кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача, але відповідачем у визначений договором строк кредит погашено не було.
28.08.2023 ТОВ «Слон Кредит» та ТОВ «Діджи Фінанс» уклали Договір факторингу № 2808-23, згідно умов якого ТОВ «Слон Кредит» відступило право вимоги, в тому числі за договором про надання споживчого кредиту № 680767, а відповідно ТОВ «Діджи Фінанс» набуло права вимоги до відповідача.
Зазначає, що станом на дату подання позову заборгованість за кредитом складає 36 701,45 грн. Відповідач свої зобов`язання перед кредитором щодо повернення кредиту та нарахованих процентів не виконав.
Відтак, враховуючи те, що кредитор своє зобов`язання по видачі кредиту виконав, але відповідачем у визначений договором строк кредит погашено не було, тому позивач звернувся до суду із вказаним позовом та просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 36 701,45 грн за кредитним договором та понесені судові витрати зі сплати судового збору у сумі 2 422,40 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.
Рішенням Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року позов задоволено.
Стягнуто із ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , як внутрішня переміщена особа) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 680767 від 12 серпня 2021 року у розмірі 36 701 (тридцять шість тисяч сімсот одну) гривню 45 копійок, з них: 18 674,02 грн - заборгованість за кредитом та 19 027,43 грн - заборгованість по відсотках.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» понесені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 2422 (дві тисячі чотириста двадцять дві) гривні 40 копійок та судові витрати на професійну правову допомогу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) гривень.
Не погоджуючись з таким рішенням суду  ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.
У відзиві на апеляційну скаргу ТОВ «Діджи Фінанс» просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване. 
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази в їх сукупності, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного. 
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає цим вимогам.
Судом встановлено, що 12 серпня 2021 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Слон Кредит» та ОСОБА_1 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 680767, відповідно до умов якого ОСОБА_1 надається кредит в сумі 19 440 грн строком на 1096 днів, зі сплатою процентів за користування кредитними коштами. Кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 18 000 грн на поточний рахунок споживача НОМЕР_2 в АТ «Альфа Банк» або на інший поточний рахунок споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких споживач надав Товариству в будь-який спосіб; у розмірі 1440 грн на користь Товариства з метою виконання зобов`язань з оплати процентів за перший день користування кредитом, відповідно до п. 3.5 Договору. З метою отримання кредиту відповідач вказав свої паспортні та анкетні дані, ідентифікаційний код (а.с.29-32).
Також, 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав Заяву-анкету у ТОВ «Слон Кредит» , яка містить його контактну інформацію, та підписанням якої він приєднався до публічної пропозиції ТОВ«Слон Кредит» на укладення договору про використання аналогу власноручного підпису для вчинення правочинів від 12 серпня 2021 року (а.с. 32).
Крім того, 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 власноручно підписав паспорт споживчого кредиту у ТОВ «Слон Кредит», який містить дані кредитодавця і кредитного посередника; відомості про суму кредиту - 19440,00 грн, строк кредитування - 1096 днів, про спосіб та строк надання кредиту; щодо орієнтовної реальної річної відсоткової ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача: відсоткова ставка - 90% річних; відсотки за перший день користування кредитом - 8% в день (2920% річних); загальні витрати за кредитом - 40 212,94 грн, орієнтовна загальна вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом - 58 212,94 грн; реальна річна відсоткова ставка - 158,63% річних; про порядок повернення кредиту, відповідно до графіку. Ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 12 серпня 2021 року (а.с. 33).
Також ОСОБА_1 підписав таблицю обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної процентної ставки за договором про споживчий кредит, що є Додатком № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 680767 від 12 серпня 2021 року (Графік платежів), згідно якої мав повертати кредит у розмірі 18 000,00 грн та проценти за користування ним щомісячними платежами 12 числа кожного місяця з 10 вересня 2021 року по 12 серпня 2024 року (а.с. 34 -35).
Згідно з копією розрахунку заборгованості за кредитним договором, наданого первісним кредитором станом на 28 серпня 2023 року, заборгованість відповідача становить 37 701,45 грн, з них: 18 674,02 грн - заборгованість за кредитом та 19 027,43 грн - заборгованість по відсотках (а.с.41).
Відповідно до копії платіжного доручення №7561 від 12 серпня 2021 року, ТОВ «Слон Кредит» перерахувала на рахунок НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 18 000 грн, згідно кредитного договору №680767 від 12 серпня 2021 року, ОСОБА_1 (а.с.21).
28 серпня 2023 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит», укладено Договір факторингу №2808-23, згідно з умовами якого клієнт зобов`язується відступити фактору права вимоги, зазначені у Реєстрі прав вимоги, а фактор зобов`язується їх прийняти та сплатити клієнту суму фінансування за таке відступлення. Право вимоги переходить від клієнта до фактора з моменту підписання ними відповідного реєстру прав вимог у формі, наведеної в Додатку № 1 до цього договору, за умови виконання фактором вимог перерахування сум грошових коштів фінансування, передбачених розділом 3 договору. Належна до сплати клієнту сума грошових коштів встановлюється в Реєстрі прав вимог (а.с. 23-26).
Згідно з Актом приймання-передачі реєстру прав вимог за договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року, складеним ТОВ «Діджи Фінанс» та ТОВ «Слон Кредит» та підписаним уповноваженими особами сторін, кредитор передав, а фактор прийняв Реєстр прав вимог за договором, складений за формою згідно із Додатком № 1 до даного договору. 
ТОВ «Діджи Фінанс» сплатило ТОВ «Слон Кредит» плату згідно з договором факторингу № 2808-23 від 28 серпня 2023 року у розмірі 1 648712,45 грн відповідно до копії платіжної інструкції № 4565 від 28 серпня 2023 року (а.с. 17).
ТОВ «Діджи Фінанс» через представника 31 липня 2024 року за № 2966410094-АВ направило ОСОБА_1 досудову вимогу щодо сплати заборгованості у розмірі 36 701,45 грн (а.с. 19).
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач взятих на себе кредитних зобов`язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, а тому кредитор має право вимагати виконання боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми позичених коштів та процентів за користування ними.
Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Статтею 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів може встановлюватися договором.
У відповідності до частини 1 статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина 1 статті 1048 ЦК України).
У частині 1 статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.
За змістом частини 2 статті 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Припис абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Такий висновок є усталеним у судовій практиці, висловлений у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження №2 14-10цс18), постановах Верховного Суду від 30 червня 2022 року у справі № 947/25785/19 (провадження № 61-3732св22), від 20 травня 2022 року у справі № 336/4796/18 (провадження № 61-6356св21), від 15 серпня 2023 року у справі № 753/6745/17 (провадження № 61-7633св22).
Надання кредитодавцю можливості нарахування процентів відповідно до статті 1048 ЦК України поза межами строку кредитування чи після пред`явлення вимоги про дострокове погашення кредиту вочевидь порушить баланс інтересів сторін - на позичальника буде покладений обов`язок, який при цьому не кореспондує жодному праву кредитодавця.
У постанові від 14 лютого 2018 року у справі №564/2199/15-ц Верховний Суд дійшов висновку, що кредитний договір припиняє свою дію після направлення боржнику вимоги про дострокове погашення всієї суми боргу, тому вимоги про стягнення процентів після цієї дати задоволенню не підлягають.
За статтями 512,514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відступлення права вимоги за своєю суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором.
За загальним правилом заміна кредитора у зобов`язанні не вимагає згоди на це боржника, якщо інше не передбачено законом або договором.
Згідно з частиною 2 статті 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.
Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, чи який вважає, що йому не надано належних доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредиту, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору (а не новому) і таке виконання є належним. Інших правових наслідків факт не повідомлення боржника про заміну кредитора чи ненадання йому доказів на підтвердження відступлення прав вимоги новому кредитору законом не передбачено.
Відповідно до частини 1 статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
У постанові Верховного Суду від 24 грудня 2019 року у справі № 668/7544/15-ц зазначено, що: «за приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (частина 1 статті 519 ЦК України).
Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 29 червня 2021 року у справі №753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі №334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі №5026/886/2012 тощо).
Частиною 3 статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У даній справі встановлено, що 12 серпня 2021 року ОСОБА_1 підписав договір про надання споживчого кредиту №680767, згідно умов якого, йому було надано кредит на наступних умовах: сума кредиту 19 440,00 грн, термін кредиту 1096 днів, кошти кредиту надаються Товариством у безготівковій формі шляхом їх перерахування: у розмірі 18 000 грн на поточний рахунок споживача НОМЕР_2 в АТ «Альфа Банк» або на інший поточний рахунок споживача та/або за реквізитами платіжної картки, дані яких споживач надав Товариству в будь-який спосіб, процентна ставка 8% в день за перший день користування кредитом та 90% за всі наступні дні, орієнтовна загальна вартість кредиту 58 212,94 грн. Вказаний договір підписаний власноручно відповідачем.
Із розрахунку заборгованості, наданого позивачем, загальна вартість заборгованості становить 37 701,45 грн, що складається із: 18 674,45 грн заборгованості за тілом кредиту та 19 027,43 грн заборгованості за процентами за користування кредитом.
Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів повернення ОСОБА_1 отриманих коштів зі сплатою відсотків за користування кредитом, в межах визначеного сторонами строку кредитування.
Таким чином, колегія суддів вважає доведеною обставину отримання відповідачем грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним кредитним договором і взяті на себе зобов`язання останнім не виконано, у передбачені в договорі строки грошові кошти та нараховані відсотки не повернув, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
Доводи апеляційної скарги з приводу нарахування непропорційно великих відсотків за користування кредитними коштами, невідповідності засадам справедливості, добросовісності, розумності не заслуговують на увагу, оскільки умови договору щодо відсотків за користування кредитом є належним чином погодженими сторонами і недійсними не визнавались. Укладення договору на таких умовах відповідає принципу свободи договору (стаття 627 ЦК України).
Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ТОВ «Діджи Фінанс».
Інші доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із пред`явленим позовом та власного тлумачення характеру спірних правовідносин.
Таким чином, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.
Позивач у відзиві на апеляційну скаргу просив стягнути з відповідача на свою користь витрати на правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.
До відзиву на апеляційну скаргу позивачем на підтвердження витрат на правничу допомогу суду надано наступні докази: Договір № 42649746 про надання правової допомоги від 01 січня 2025 року, укладений між ТОВ «Діджи Фінанс» в особі директора Романенка М.Е. та адвокатом Лівак І.М.; Детальний опис робіт (наданих послуг) від 11 грудня 2025 року; Акт про підтвердження надання правничої (правової) допомоги адвокатом від 11 грудня 2025 року на суму - 6 000,00 грн, відповідно якому: аналіз чинного законодавства та судової практики на предмет виявлення змін і доповнень, аналіз кредитних та платіжних документів - вартість 750 грн (1 година); правовий аналіз обставин спірних правовідносин та надання правових рекомендацій щодо захисту інтересів Товариства - вартість 2 250 грн; складення відзиву на апеляційну скаргу - вартість 3 000 грн (3 години).
Колегія суддів приймає до уваги положення частини третьої статті 141 ЦПК України, згідно з якою при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим, а також критерій розумності їх розміру, приймає до уваги конкретні обставини справи, а саме часткове задоволення позовних вимог та вважає, що витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції підлягають частковому задоволенню в розмірі 3 000,00 грн.
Відповідно до положень пункту 2 частини 6 статті 19 ЦПК України ця справа є малозначною, а тому рішення у ній не підлягає касаційному оскарженню (пункт 2 частини 3 статті 389 ЦПК України).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 376, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів

п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Шаргородського районного суду Вінницької області від 12 листопада 2025 року залишити без змін.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» витрати на правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн 00 коп.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач:    В.П. Рибчинський
Судді:      Л.О. Голота
С.Г. Копаничук