Справа № 991/4179/25
Провадження № 1-кп/991/63/25

ВИЩИЙ АНТИКОРУПЦІЙНИЙ СУД

У Х В А Л А 

13 січня 2026 року м. Київ 

Вищий антикорупційний суд у складі головуючого судді ОСОБА_1 , 
з участю:
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 (у режимі відеоконференції),
його захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_8 , 
його захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , 
розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання захисника обвинуваченого   ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5  про зміну запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 52023000000000303 від 11.07.2023, за обвинуваченням
ОСОБА_8 ,    ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самбір Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Старий Яр Яворівського району Львівської області, який проживає за адресою: АДРЕСА_2 , 
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 27, ч. 4 ст. 369 КК України,
ВСТАНОВИВ:
 
У Вищому антикорупційному суді на стадії судового розгляду перебуває зазначене кримінальне провадження. 
Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 15.12.2025 надіслав суду клопотання від 03.12.2025, у якому просив змінити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді застави, зменшивши її розмір із 58 001 340 грн (19 155 прожиткових мінімумів для працездатних осіб) до розміру, що не перевищує 51 001 340 грн, та повернути різницю заставодавцям: ОСОБА_12 - 4 001 340 грн, ОСОБА_13 - 799 998 грн, ОСОБА_14 - 799 998 грн, ОСОБА_4 - 700 000 грн (у мотивувальній частині йдеться про визначення застави в сумі 51 700 004 грн, яка є арифметично правильною, з огляду на суми, які захисник просить повернути заставодавцям).
 
Обґрунтування клопотання.
Ухвалою слідчого судді від 08.07.2024, залишеною в силі ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 27.08.2024, до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 млн грн з покладенням шести обов`язків. Цю суму внесли в період 12.07.2024-31.08.2024 частинами: ПСП «Дмитрівка» - 51 700 004 грн, ОСОБА_12 - 6 000 000 грн, ОСОБА_4 - 700 000 грн, ОСОБА_13 - 799 998 грн, ОСОБА_14 - 799 998 грн. Ухвалою суду від 10.06.2025 було частково задоволене клопотання захисника і запобіжний захід у вигляді застави в 60 млн грн змінено на заставу в розмірі 58 001 340 грн (19 155 прожиткових мінімумів для працездатних осіб), різницю в сумі 1 998 660 грн постановлено повернути заставодавцю ОСОБА_12 .
Сторона захисту вважає, що застосована до обвинуваченого ОСОБА_4 застава повинна бути змінена на заставу в розмірі 51 700 004 грн, і наводить такі обставини: 
1) застава в розмірі 51 700 004 грн здатна в повній мірі забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 . Застосування застави в більшому розмірі є надмірним заходом, що покладає значний тягар на ОСОБА_4 , його сім`ю та третіх осіб. З часу застосування до ОСОБА_4 застави (08.07.2024) будь-які існуючі на цей час ризики, якщо не зникли повністю, то повинні були суттєво зменшитись, тому їх усунення не потребує застосування такого значного розміру застави;
2) ризики неналежної процесуальної поведінки зменшилися з моменту застосування застави 27.08.2024. Під час продовження строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків в ухвалах від 10.06.2025, 07.08.2025 та 07.10.2025 у межах цього судового провадження суд вказав на існування трьох ризиків. Єдиною відмінністю, на яку вказав суд в ухвалі від 10.06.2025, від ухвали від 08.07.2024 є невелике зменшення ризику впливу на свідків, що послужило підставою зменшення розміру застави до 58 001 340 грн. Ухвалами слідчих суддів від 04.11.2024, 27.12.2024 скасовано дію двох обов`язків (не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду, а саме з міста Києва, - замінений обов`язком не відлучатися за межі території України без дозволу слідчого, прокурора або суду; та носити електронний засіб контролю). Це саме по собі вказує на те, що ризики із 08.07.2024 поступово зменшуються. Сторона захисту вважає, що за відсутності доказів протилежного, з часом і перебігом провадження рівень існуючих ризиків неналежної процесуальної поведінки зменшується. Саме сторона обвинувачення повинна навести докази того, що всупереч вказаному правилу, існують підстави вважати, що рівень ризиків не зменшився. У цьому кримінальному провадженні наявна тенденція до зменшення ризиків, жоден з яких не можна вважати таким же значним, яким він був на момент визначення розміру застави 08.07.2024 або ж на момент її зменшення 10.06.2025;
3) під час продовження строку дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків у останніх ухвалах суд наводив таку ж аргументацію, що і слідчий суддя під час обрання запобіжного заходу 08.07.2024, обґрунтовуючи наявність ризиків. При застосуванні запобіжного заходу суд зобов`язаний враховувати всю сукупність характеристик особи, не тільки негативні, але й позитивні. Так, за період після повідомлення про підозру ОСОБА_4 демонструє зразкову процесуальну поведінку, повністю виконує покладені на нього додаткові обов`язки (наступного дня після постановлення ухвали від 08.07.2024 здав на зберігання свій паспорт для виїзду за кордон; повідомив про нову адресу місця проживання у зв`язку з орендою іншого житла; подав заяву на отримання електронного засобу контролю та на першу вимогу прибув 25.07.2024 для його встановлення та підключення; з дня вручення підозри 04.07.2024 своєчасно та невідкладно прибував на усі виклики сторони обвинувачення та на судові засідання, у т.ч. щодо застосування, зміни заходів забезпечення). Після повідомлення про підозру та обрання запобіжного заходу не здійснив жодної спроби виїзду за кордон. На подане 03.07.2025 клопотання про виїзд за кордон для обстеження у клініці у Франції, була отримана відмова. Зазначене свідчить, що ОСОБА_15 усвідомлює покладені на нього обов`язки та має намір виконувати їх у повному обсязі. Наявність обов`язку не відлучатись за межі території України без дозволу суду та перебування паспорту для виїзду за кордон на зберіганні ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області вказують на відсутність реальної можливості виїзду за кордон, тобто ризик переховування за кордоном є теоретичним. Такий ризик не повинен був би впливати на розмір застави. Розмір застави залишався незмінним під час досудового розслідування, а зменшення застави судом 10.06.2025 до 58 001 340 грн не відображає зменшення ризику переховування від суду;
4) жоден із перелічених у клопотаннях прокурора та ухвалах суду свідків не надав покази проти ОСОБА_4 - вони всі вказали, що незнайомі з ОСОБА_4 . Також ОСОБА_4 суд встановив заборону на спілкування з ключовими свідками по справі. Наявність у справі свідків не може автоматично означати наявність ризику незаконного впливу на них (наявності наміру та спроможності підозрюваного вчиняти такі дії). Прокурор не надав конкретних доказів поведінки ОСОБА_4 за час після повідомлення про підозру, яка би підтверджувала ризик впливу на свідків чи іншого обвинуваченого. Якщо ризик впливу на свідків та іншого обвинуваченого й існує, то значною мірою зменшився з моменту обрання запобіжного заходу 08.07.2024;
5) в ухвалі суду від 07.10.2025, на відміну від ухвали слідчого судді від 08.07.2024, суд вказав на один, а не два, аргументи щодо існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення. Цей факт сам по собі вказує на те, що цей ризик зменшився. Також зафіксовані у протоколах аудіоконтролю особи фрази, нібито належні ОСОБА_4 , на які посилається прокурор, обґрунтовуючи зазначений ризик, є дуже абстрактними, неконкретними та не можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, інтерпретація прокурором зафіксованих розмов є результатом додумування. За більше ніж 2 роки ОСОБА_4 не було повідомлено про підозру в іншому кримінальному правопорушенні. За таких умов ризик вчинення іншого кримінального правопорушення ящо не відсутній повністю, то зменшився в рази;
6) з часу зменшення судом розміру застави ухвалою від 10.06.2025 ОСОБА_4 понад 5 місяців продовжує демонструвати бездоганну процесуальну поведінку, жодного разу не порушив жодного із обов`язків. За цей час суд перейшов до стадії судового розгляду і завершує дослідження другого тому матеріалів досудового розслідування. У зв`язку з цим раніше встановлені судом ризики зменшились. Розмір застави 58 001 340 є надзвичайним тягарем для ОСОБА_4 та інших заставодавців, адже вона була внесена частинами як самим підозрюваним, так і трьома іншими фізичними особами і однією юридичною особою в період понад півтора місяці. При цьому захист не просить повернути ту частину застави, яка внесена ПСП «Дмитрівка». 
Зазначає, що один із заставодавців - ОСОБА_14 , батько ОСОБА_4 , помер у травні 2025 року. Також частину застави внесла мати ОСОБА_4 - ОСОБА_13 . За вказаних обставин сім`я втратила одного зі своїх членів, годувальника, та понесла пов`язані з цим витрати. Сума внесеної ними частини застави складає менше 3 % розміру застави, що є явно незначною часткою. Внесені ними кошти додатково не забезпечують утримання ОСОБА_4 від неприпустимої процесуальної поведінки, водночас для сім`ї його матері ці гроші є надзвичайно значними і важливішими. 
Кошти, внесені як застава ОСОБА_16 (4 001 340 грн), становлять незначну частину розміру застави - 6,8 %, проте є значними для заставодавця і також мають бути повернуті. Захисник вважає, що заявлені ризики, як мінімум, зменшились пропорційно частині застави, яку просить повернути заставодавцю ОСОБА_16 . 
Частина застави, внесена самим ОСОБА_4 , становить близько 1 %. Відповідні кошти в сумі 700 000 грн мають бути повернені обвинуваченому з огляду на те, що його попередня процесуальна поведінка не викликала зауважень в суду, прокурора, що обсяг обов`язків, покладених на нього, двічі зменшувався. Як раніше зазначав суд, ОСОБА_4 розлучений і має малолітнього сина. Наразі ОСОБА_4 не має доходу, тому 700 000 грн для нього становлять значно більшу цінність, аніж є надійним стримуючим фактором у межах кримінального провадження.
До іншого обвинуваченого ОСОБА_8 у цьому кримінальному провадженні застосована застава у значно меншому розмірі - 18 млн грн, хоча зазначені судом процесуальні ризики є схожими, а стверджуваний вид співучасті в начебто вчиненні кримінального правопорушення, як і кваліфікація, є ідентичними.
Повернення заставодавцям частини застави (залишиться 90 % суми застави) надмірно не послабить запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 , зважаючи на покладені на нього процесуальні обов`язки.
Позиція сторін у судовому засіданні
 
Сторона захисту ОСОБА_4 підтримала заявлене клопотання і просила задовольнити. Захисник ОСОБА_5 зауважив, що в основі обвинувачення ОСОБА_4 лежить одна єдина розмова, зафіксована на НСРД. 90 % доказів прокурора досліджені з часу зменшення судом розміру застави, результати НСРД майже прослухані, надалі досліджуватимуться висновки експертиз. Застава як запобіжний захід найчастіше використовується у кримінальних провадженнях, де є збитки, а в цій справі їх немає. Прокурор не надав доказів, що ризики не зменшилися, хоча з часом і ходом кримінального провадження вони зменшуються. Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що він належним чином виконує всі покладені на нього обов`язки та не перешкоджає судовому провадженню, тому застосування застави не є виправданим.
Прокурор ОСОБА_3 заперечив проти зменшення застави. Вважав, що суду не повідомлено інших обставин, які би не були відомі суду на час продовження дії обов`язків. На його думку, внесення заставодавцями застави є їхнім вільним волевиявленням, вони до суду не звертались з приводу повернення їм коштів через погіршення власного фінансового становища. 
Мотиви та висновки суду
 
У ч. 1-3 ст. 331 КПК України передбачено, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.
Також відповідно до ч. 1 ст. 201 КПК України у цьому кримінальному провадженні обвинувачений, до якого застосовано запобіжний захід, його захисник, має право подати до Вищого антикорупційного суду клопотання про зміну запобіжного заходу, у тому числі про скасування чи зміну додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу та покладених на нього слідчим суддею, судом, чи про зміну способу їх виконання. Суд, згідно з ч. 4 цієї статті, зобов`язаний розглянути клопотання обвинуваченого згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, тобто за правилами ст. 193 КПК України.
За змістом п. 3 ч. 1 ст. 176, ч. 1 ст. 182 КПК України одним із видів запобіжних заходів є застава, яка полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. З моменту обрання запобіжного заходу у вигляді застави щодо особи, яка не тримається під вартою, в тому числі до фактичного внесення коштів на відповідний рахунок, підозрюваний, обвинувачений, заставодавець зобов`язані виконувати покладені на них обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави (ч. 6 ст. 182 КПК України).
Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.
Суд на підставі наявних у справі копій матеріалів кримінального провадження, наданих сторонами раніше, встановив, що ухвалою слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 08.07.2024 у справі № 991/5766/24 щодо ОСОБА_4 в межах кримінального провадження № 52023000000000303 від 11.07.2023 застосовано запобіжний захід у вигляді застави в розмірі 60 000 000 грн, з покладенням обов`язків, передбачених пунктами 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України на строк до 08.09.2024. Сума застави, згідно з копіями банківських квитанцій, була внесена в період 12.07.2024-31.08.2024 частинами: ПСП «Дмитрівка» - 51 700 004 грн, ОСОБА_12 - 6 000 000 грн, ОСОБА_4 - 700 000 грн, ОСОБА_13 - 799 998 грн, ОСОБА_14 - 799 998 грн.
У подальшому строк дії покладених на ОСОБА_4 обов`язків неодноразово продовжувався ухвалами слідчих суддів (останній раз під час досудового розслідування ухвалою від 16.04.2025 у справі № 991/3329/25) та ухвалами суду від 10.06.2025 під час підготовчого провадження і від 07.08.2025, 07.10.2025, 03.12.2025 на стадії судового розгляду. 
Ухвалою суду від 10.06.2025 задоволено частково клопотання захисника і змінено раніше визначену заставу в сумі 60 млн грн на заставу в розмірі 19 155 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 58 001 340 грн, різницю в сумі 1 998 660 грн вирішено повернути заставодавцю ОСОБА_12 . 
Останньою за часом ухвалою суду від 03.12.2025 було задоволене клопотання прокурора і обвинуваченому ОСОБА_4 продовжено на два місяці - до 03.02.2026 - строк дії таких обов`язків: прибувати до суду за першим викликом; не відлучатися за межі території України без дозволу суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та місця роботи; утримуватись від спілкування з такими особами: ОСОБА_8 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. Підставами для продовження строку дії обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , стали: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення; існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування обвинуваченого від суду, незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні; вчинення іншого кримінального правопорушення), і що відповідні обов`язки мають сприяти мінімізації ризику переховування та попереджати реалізацію ризику незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого.
Отже, до обвинуваченого ОСОБА_4 із 10.06.2025 застосовується запобіжний захід у вигляді застави в сумі 58 001 340 грн та на нього на строк до 03.02.2026 покладено кілька обов`язків, із передбаченого в ч. 5 ст. 194 КПК України переліку.
Захисник ОСОБА_5 ставить перед судом питання про зменшення розміру застави до суми, що не перевищує51 700 004 грн, яка була внесена ПСП «Дмитрівка», та повернути кошти, внесені заставодавцями - фізичними особами.
Як одну з підстав для зменшення розміру застави захисник вказав те, що раніше встановлені слідчими суддями та судом ризики, що стали підставою для застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді застави спочатку в сумі 60 млн грн, а потім в сумі 58 001 340 грн, та для покладення на обвинуваченого і продовження строку дії ряду обов`язків, з плином часу та зміною стадій кримінального провадження, дослідженням в суді частини доказів обвинувачення, - якщо не зникли, то значно зменшились.
На що суд зазначає, що питання про наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо обвинуваченого ОСОБА_4 під час судового провадження викладене в ухвалах суду від 10.06.2025, 07.08.2025, 07.10.2025, 03.12.2025. 
Суд в ухвалі від 10.06.2025 врахував зменшення ризику незаконного впливу на свідків та іншого обвинуваченого в цьому кримінальному провадженні у зв`язку із закінченням досудового розслідування та направленням обвинувального акта до суду, що послугувало підставою для зміни розміру застави в менший бік - до 58 001 340 грн. 
Аргументи захисника про те, що під час досудового розслідування була зменшена кількість обов`язків, покладених на ОСОБА_4 , один обов`язок був суттєво пом`якшений (не відлучатися за межі України, змість м. Києва), не є свідченням того, що встановлені тоді слідчими суддями ризики безумовно продовжують зменшуватись і під час судового провадження. 
Так само те, що на дату розгляду клопотання вже минуло сім місяців після зміни судом розміру застави, не може саме по собі бути приводом для подальшого зменшення визначеного розміру застави. 
За період із 10.06.2025 суд дійсно розпочав стадію судового розгляду і дослідив частину письмових доказів сторони обвинувачення. Проте усі письмові докази сторони обвинувачення не досліджені, свідки та інший обвинувачений ОСОБА_8 (особи, від спілкування з якими ОСОБА_4 зобов`язаний утримуватись) ще не були допитані в суді, тому суд не вважає, що ризик незаконного впливу на них зменшився чи зник. 
На думку суду, направлення прокурором до суду обвинувального акта щодо особи та початок здійснення судового розгляду щодо неї не є обставиною, що вказує на зменшення ризику переховування обвинуваченого від суду. Навпаки, такі обставини та наближення часу закінчення судового розгляду можуть спонукати обвинуваченого до дій, спрямованих на ухилення від кримінальної відповідальності. 
Щодо встановлених ухвалою суду від 03.12.2025 ризиків сторона захисту не зазначила нових обставин, які би свідчили, що за попередні 40 днів відбулись такі зміни стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 , які би значно послабили рівень цих ризиків. 
Стосовно бездоганної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 після повідомлення йому про підозру під час досудового і судового провадження, своєчасне і добросовісне виконання усіх покладених на нього судовими рішеннями обов`язків як підстави для зменшення застави, суд переконаний, що до такої належної поведінки ОСОБА_4 в значній мірі стимулює визначений судом розмір застави, частину якої сплатив він та його батьки. Повернення обвинуваченому ОСОБА_4 та іншим заставодавцям - фізичним особам коштів, внесених ними як застава, на думку суду, може негативно вплинути на сприйняття обвинуваченим необхідності неухильно виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки. Такий висновок узгоджується з посиланнями захисника у клопотанні на те, що для обвинуваченого та цих заставодавців внесені суми коштів є суттєвими та становлять цінність. 
У клопотанні захисник стверджує, що в ОСОБА_4 відсутні доходи на цей час, однак жодного підтвердження такого не надав. Також суд зауважує, що хоча за наявними копіями матеріалів кримінального провадження відсутні відомості про те, що він отримував офіційні доходи (з яких сплачені чи на які нараховані податки) з 2015 року, ОСОБА_4 мав достатньо забезпечений рівень життя, мав можливість внести частину застави в сумі 700 000 грн. Сторона захисту жодним чином не аргументувала того, що в матеріальному становищі ОСОБА_4 у період з 10.06.2025 відбулись такі зміни, які би вказували на те, що менший розмір застави на цей час буде для нього не менш суттєвим і вагомим для продовження дотримання ним належної процесуальної поведінки, аніж діюча сума застави.
Інші аргументи сторони захисту (про те, що внесені суми застави для заставодавців - фізичних осіб є надмірним тягарем, що один із заставодавців ОСОБА_14 (батько обвинуваченого) помер у травні 2025 року, що ОСОБА_13 (мати обвинуваченого) перебуває на утриманні ОСОБА_4 , не можуть бути переконливою підставою для зміни розміру застави і повернення коштів, внесених обвинуваченим та його батьками. 
Внесення заставодавцями ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_4 коштів у певних сумах як частин застави за обвинуваченого ОСОБА_4 було актом їх вільного волевиявлення, ці суми визначені ними самими. На час сплати коштів заставодавці були обізнані про стадію кримінального провадження та мали усвідомлювати, що його тривалість не є чітко визначеною в часі (досудове розслідування в разі прийняття рішень про продовження його строку могло тривати максимально до 12 місяців з дня повідомлення особі про підозру, не враховуючи часу ознайомлення сторони захисту із матеріалами досудового розслідування, а для судового провадження максимальна тривалість не визначена, але має бути здійснене в розумні строки), а перелік підстав для повернення застави визначений законом (ч. 11 ст. 182 КПК України) і не залежать від волі заставодавців. За таких умов зміни в матеріальному становищі заставодавців і те, що внесені ними суми, на думку захисника ОСОБА_5 , становлять незначну частку від загальної суми застави, не можуть служити приводом для зміни судом розміру застави, застосованої щодо обвинуваченого ОСОБА_4 . 
Щодо порівняння захисником розміру застави, визначеної ОСОБА_4 , із сумою застави, визначеною обвинуваченому ОСОБА_8 , суд зауважує таке. За правилами ст. 177, 178, 194 КПК України суд розглядає і вирішує питання про застосування запобіжного заходу щодо кожного обвинуваченого окремо. Стаття 178 КПК України містить перелік обставини, що можуть характеризувати особу обвинуваченого і враховуються при обранні запобіжного заходу. У ч. 4 ст. 182 КПК України передбачено, що суд визначає розмір застави з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. При цьому розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього. Тобто суд оцінює щодо кожного із обвинувачених ті відомості й обставини, які стосуються саме відповідної особи, та визначає індивідуально вид запобіжного заходу, наявність підстав і необхідність покладення додаткових обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, на обвинуваченого. Оскільки відомості про різних обвинувачених не є і не можуть бути тотожними, то суд визначає розмір застави кожній особі індивідуально, у розмірі, який, на переконання суду, зможе достатньою мірою гарантувати виконання кожним з обвинувачених покладених на нього обов`язків.

З таких мотивів суд відхиляє аргумент захисника про необхідність зменшення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_4 з огляду на значно менший розмір застави в обвинуваченого ОСОБА_8 .

На підставі наведеного вище суд дійшов висновку, що відсутні підстави для зміни запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 шляхом зменшення розміру раніше визначеної йому застави в сумі 58 001 340 грн до 51 700 004 грн. 
На переконання суду, на цьому етапі судового провадження поточний розмір застави відповідає встановленим обставинам кримінального провадження та є необхідною й достатньою гарантією для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_4 покладених на нього законом і ухвалою суду процесуальних обов`язків під ризиком звернення внесених коштів у дохід держави.
Отже, клопотання захисника задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 177, 182, 201, 372, 392 КПК України, суд
ПОСТАНОВИВ:
 
Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_5 від 03.12.2025 про зміну запобіжного заходу у вигляді застави залишити без задоволення.
Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення і оскарженню не підлягає.

Суддя            ОСОБА_1