Справа № 952/148/25 

Р І Ш Е Н Н Я 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.01.2026 Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді - Яценка Є.І.,
за участю секретаря судового засідання – Ніколенко Л.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Зачепилівка Харківської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" звернулось до Зачепилівського районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 103559124 в розмірі 11137,50 грн., за кредитним договором № 06879-01/2024 в розмірі 6000 грн., за договором позики № 2884648 в розмірі 24187,50 грн., за договором позики № 79817574 в розмірі 17165,34 грн., та судові витрати.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 24 січня 2022 року між ТОВ « МІЛОАН » та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 103559124. На підставі зазначеного кредитного Договору позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 11137,50 грн.
16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103559124 у загальному розмірі 11137,50 грн.
Крім того, 06 січня 2024 року між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ » та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06879-01/2024. На підставі зазначеного кредитного Договору позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 6000 грн.
24.05.2024 між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ » та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до якого ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 06879-01/2024 у загальному розмірі 6000 грн.
Крім того, 30 квітня 2024 року між ТОВ « « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2884648. На підставі зазначеного договору позики позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 24187,50 грн.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів » права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 2884648 у загальному розмірі 24187,50 грн.
Крім того, 29 квітня 2024 року між ТОВ « « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 79817574. На підставі зазначеного договору позики позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 17165, 34 грн.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів » права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за договором позики № 79817574 у загальному розмірі 17165,34 грн.
Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду.
28.04.2025 року представником відповідача ОСОБА_1 - адвокатом Зіненко А.О. подано до суду відзив на позовну заяву в якому вона заперечує проти позову та просить суд відмовити в задоволенні в повному обсязі.
В обгрунтування відзиву на позовну заяву представник відповідача зазначає, що, позивач посилається на те, що 24 січня 2022 року між ТОВ « МІЛОАН» та ОСОБА_1 укладений кредитний договір № 103559124. Кредитний договір укладено в електронній формі в особистому кабінеті позичальника, що створений в інформаційно- телекомунікаційній системі товариства та доступний зокрема через сайт товариства та/або відповідний мобільний додаток. На підтвердження законності позовних вимог ТОВ « ФК ЄАПБ» надано копію договору про споживчий кредит № 103559124 від 24.01.2022 року, графік платежів та паспорт споживчого кредиту № 102799501. 
У договорі зазначено, що вони укладені у електронній формі та підписані відповідачем ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором. 
Разом з тим, з наданих позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання кредиту від позивача, а саме, зареєструвався в інформаційно- комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію ( оферту) позивача шляхом використання ( підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора. 
Одночасно з цим, ні договір про споживчий кредит № 103559124 від 24.01.2022 року, ні графік платежів, ні паспорт споживчого № 102799501 не містять такого одноразового ідентифікатора, що був згенерований за запитом відповідача. 
Крім того, позивачем не надано доказів, що відповідач пройшов ідентифікацію в особистому кабінеті на офіційному веб сайті ТОВ « МІЛОАН» та подавав заявку на отримання кредиту. Натомість, для укладення електронного кредитного договору необхідно пройти ідентифікацію особи та зробити електронний підпис через смс-повідомлення чи через підтвердження, яке надходить у формі листа до електронної пошти, що включає підписання кредитного договору через будь-який із зазначених способів та взагалі подання заявки на отримання кредитних коштів. 
Таким чином, кредитний договір не містить підпису відповідача? він з ним не ознайомлювався, та не підписував його. 
Оскільки у кредитному договорі та паспорті споживчого кредиту відсутній електронний підпис позичальника, зокрема, особистий одноразовий ідентифікатор, тому відсутні докази ознайомлення відповідача із суттєвими умовами кредитування. 
Крім того, на підтвердження отримання відповідачем кредитних коштів за договором № 103559124 від 24.01.2022 року позивачем надано платіжне доручення № 38664662 від 24.01.2022 року яке не є належним доказом, який підтверджує здійснення фінансової операції щодо переказу коштів, оскільки воно не містить повного номеру картки, що позбавляє можливості вважати доведеним факт переказу коштів на картковий рахунок, який належить саме відповідачу. 
Позивачем не доведено, що банківська картка з відповідним номером, на яку переказано грошові кошти в розмірі 7 500 грн., належить відповідачу ОСОБА_1 як і не доведено факт того, що вказані грошові кошти дійсно були перераховані ТОВ « МІЛОАН». 
Крім того, платіжне доручення про перерахування суми кредиту за договором складений ТОВ ‘ МІЛОАН’ не може бути належним та допустимим доказом, оскільки інформація у такому доказі повністю залежить від волевиявлення і дій однієї зацікавленої у даному випадку сторони. 
Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. 
Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 13.05.2020 по справі № 219/1704/17. 
Крім того, в матеріалах справи відсутня виписка про рух коштів по картці відповідача, з якої можна встановити фактичне використання коштів, їх повернення та порядок нарахування відсотків. 
Також в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ « МІЛОАН» до ТОВ « ФК « ЄАПБ», що позивач в якості доказів зазначених обставин надав копію договору факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, укладеного між ТОВ « МІЛОАН» та ТОВ « ФК « ЄАПБ» та Витяг з реєстру боржників до договору, який не підписано та не завірено печатками другої сторони даного правочину. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа. 
Письмовими доказами є документи ( крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього ( частини перша та друга статті 95 ЦПК України). 
Таким чином належним доказом, який засвідчує факт набуття права вимоги за кредитним договором є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. 
Зазначена позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17.
Фактично наданий витяг не є витягом з оригінального реєстру боржників, оскільки являє собою аркуш паперу, на якому позивачем надрукована певна інформація, яка на його думку відповідає інформації, наявній в реєстрі боржників, що є додатком до договору відступлення прав вимоги. 
При цьому поданий в такий спосіб витяг не є ідентичним поданню стороною письмового доказу в розумінні ст. 95 ЦПК України, та не є копією, як оригіналу документу ( реєстру) так і витягу з нього. 
У відповідності до вимог ч.2-5 ст.95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Оскільки оригінальний реєстр боржників є документом, що підписується всіма учасниками правочину, витяг з нього, як його частина, що стосується конкретного боржника, також має бути підписана як « Фактором» так і « Клієнтом». 
Відсутність підпису « Фактора» на витягу з реєстру боржників не дає суду підстав вважати доведеним факт передачі права вимоги таким фактором « Клієнту», тільки тому, що останній стверджує про таку передачу. 
Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306,17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. 
Такі докази, як оплата за договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року у матеріалах справи відсутні. 
Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги саме за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , від первісного кредитора до позивача за договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року. 
Щодо договору про надання фінансового кредиту № 06879-01/2024 від 06.01.2024 року . 
Позивач посилається на те, що 06.01.2024 року між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» та ОСОБА_1 укладений договір про надання фінансового кредиту № 06879-01/2024. 
Пунктом 20 передбачено, що договір укладається у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно телекомунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису та електронного підпису одноразовим ідентифікатором згідно Закону України « Про електронну комерцію». 
Позичальник ідентифікований та верифікований за допомогою системи BankiD НБУ ( пункт 22). 
Як слідує з договору, Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення заявки на отримання кредиту на сайті товариства або в мобільному застосунку, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Сторони домовились, що всі документи щодо надання кредиту підписуються клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система товариства здійснює реєстрацію заявника на сайті товариства або в мобільному застосунку і формує особистий кабінет клієнта ( пункти 1.11-1.14). 
При укладенні договору Клієнт зазначає свої персональні дані, у тому числі свій розрахунковий рахунок в банківській установі, на який слід перевести кошти та підписує договір електронним підписом W8875. 
Однак у матеріалах справи відсутня така заявка на отримання кредиту. 
Із наданих позивачем доказів не вбачається, що відповідач вчинив певну сукупність дій спрямовану на отримання кредиту від позивача, а саме зареєструвався в інформаційно – комунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію, отримав повідомлення від суб`єкта електронної комерції із одноразовим ідентифікатором, та прийняв пропозицію ( оферту) позивача шляхом використання ( підписання) надісланого йому позивачем одноразового ідентифікатора. 
За відсутності послідовності дій клієнта, зокрема генерування одноразового ідентифікатора за запитом ОСОБА_1 , позбавляє можливості встановити дійсність укладання такого кредитного договору саме ОСОБА_1 . 
Позивач посилається, що ТОВ « Аванс Кредит» виконало свої зобов`язання та надало ОСОБА_1 кредитні кошти у розмірі 1 500 грн. 
Відповідач заперечує факт отримання таких кредитних коштів. 
Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи ( ч.1 ст. 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»). 

Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» Первинні документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа ( форми), дату складання, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції, посади і прізвища ( крім первинних документів, вимоги до яких встановлюються Національним банком України) осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійснені господарської операції. 
Таким чином, з наведених норм законодавства вбачається, що доказом надання кредитодавцем позичальнику кредитних коштів є саме первинні документи, вимоги до яких встановлені Законом України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». 
Аналогічні за змістом висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 11.09.2019 року по справі №755/2284/16-ц. 
При цьому, у разі заміни первісного кредитора у зобов`язанні, останній повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення, в тому числі і первинні документи, що підтверджують факт виконання свого обов`язку перед позичальником, тобто факт надання коштів у кредит. 
Крім того, позивачем ТОВ ФК « ЄАПБ» не надано доказів на підтвердження зарахування кредитних коштів відповідачу. 
Доданий до позовної заяви роздрукований розрахунок заборгованості за договором не є належним доказом надання відповідачеві кредитних коштів, оскільки сам розрахунок заборгованості є внутрішнім документом фінансової установи та не містить відомостей, що дозволили б перевірити, чи передавалися в дійсності кошти позичальнику в кредит. 
Аналогічного висновку дійшов ВС у своїй постанові від 13.05.2020 по справі № 219/1704/17. 
Крім того, в матеріалах справи відсутні докази переходу права вимоги від первісного кредитора ТОВ « Аванс Кредит» до ТОВ « ФК « ЄАПБ», що позивач в якості доказів зазначених обставин надав копію договору факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року, укладеного між ТОВ « Аванс Кредит» та ТОВ « ФК « ЄАПБ» та Витяг з реєстру боржників до договору, який не підписано та не завірено печатками другої сторони даного правочину. Фактично доданий витяг є документом, що надрукований позивачем та підписаний його керівником, що не є ідентичним копії оригінального документа.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 02.11.2021 у справі № 905/306/17 зробив висновок про те, що для підтвердження факту відступлення права вимоги фінансова компанія як заінтересована сторона повинна надати до суду докази переходу права вимоги від первісного до нового кредитора на кожному етапі такої передачі. Належним доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором. 
Такі докази, як оплата за договором факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року у матеріалах справи відсутні. 
Отже, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів передачі права вимоги саме за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , від первісного кредитора до позивача за договором факторингу № 24052024 від 24 травня 2024 року. 
Щодо Договору позики № 2884648 від 30.04.2024 року та договору позики № 79817574 від 29.04.2024 року. 
Позивач посилається на те, що 30.04.2024 року між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та ОСОБА_1 був укладений договір позики № 2884648 та 29.04.2024 року договір позики № 79817574. 
Відповідач заперечує факт укладання таких договорів на отримання кредитних коштів, з огляду на наступне. 
За п.21 договору цей договір укладений у вигляді електронного документа шляхом обміну електронними повідомленнями, з використанням інформаційно комунікаційної системи, із застосуванням електронного підпису позикодавця та електронного підпису одноразовим ідентифікатором позичальника згідно Закону України « Про електрону комерцію» та із додатковим накладанням кваліфікованого електронного підпису уповноваженого працівника позикодавця із кваліфікованою електронною позначкою часу. 
Відповідно до ч.3 ст. 11 Закону, електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти ( оферти) однією стороною та її прийняття ( акцепту) другою стороною. 
Пропозиція укласти електронний договір ( оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції ( оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно- телекомунікаційних системах ( частина 4 статті 11 Закону). Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі частина 12 статті 11 Закону. 
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно- цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію ( оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору. Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі « логін – пароль» , або смс- коду, надісланого на телефон, або іншим способом. При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи вказується особа, яка створила замовлення. 
Документ із зазначенням послідовності таких дій клієнта у матеріалах справи відсутній, що позбавляє можливості встановлення факту, що такий одноразовий ідентифікатор був згенерований за запитом саме відповідача. 
Зокрема, у позові позивач не вказує, яким чином був надісланий та отриманий відповідачем такий ідентифікатор : СМС- повідомлення, певний месенджер тощо. Отже, позивачем не надано доказів того, що наявна в матеріалах справи копія договору створювалася у порядку, визначеному Законом України « Про електронні документи та електронний документообіг» та що вона підписувалася електронним цифровим підписом уповноваженою на те особою ( з можливістю ідентифікувати підписантів договору), який є обов`яковим реквізитом електронного документа. 
Тому, наявна у матеріалах справи копія договору не може вважатись електронним документом ( копією електронного документу), оскільки не відповідає вимогам статтей 5,7 Закону України « Про електронні документи та електронний документообіг», та не є належним доказом укладання договору. 
Таким чином, позивачем не доведено факту укладання сторонами договору позики № 2884648 від 30.04.2024 року та договору позики № 79817574 від 29.04.2024 року, що в свою чергу, свідчить, що сторонами не погоджено розмір та умови надання і повернення грошових коштів, а також сплати процентів та відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань. 
Наявний розрахунок заборгованості не є належним та допустимим доказом укладання кредитного договору та наявності заборгованості за цим договором, не є первинним документом, а отже не є безспірним доказом розміру заборгованості. 
У постановах Верховного Суду від 16 вересня 2020 року у справі № 200/5647/18, від 28 жовтня 2020 року у справі № 760/7792/14-ц, від 17 грудня 2020 року у справі № 278/2177/15-ц, від 22 квітня 2024 року у справі № 559/1622/19 вказано, що доказами які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи оформлені відповідно до статті 9 Закону України « Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». 
Згідно з указаними положеннями Закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі. Разом із тим відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту. 
Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що виписки за картковими рахунками ( за кредитним договором) можуть бути належним доказами щодо заборгованості за кредитним договором. 
Проте, належної виписки, як первинного документа, яка сформована первісним кредитором, або позивачем, матеріали справи не містять. 
Кредитний договір вважається укладеним не з моменту підписання договору, а з момент отримання коштів. Видача кредиту може бути підтверджена рядом документів і найпростішим з них є виписка по рахунку клієнта. Якщо такого документу не має, суд не має правових підстав задовольняти позовні вимоги. 
До такого правового висновку прийшов Верховний Суд у постановах: № 191/3566\17 від 13.08.2020 року, № 703/3063/18 від 27.03.2020 року, № 205/7263/18 від 20.03.2020 року, № 755/18920/18 від 29.01.2020року. З цього приводу, щодо реального характеру договору позики, суд приймає твердження сторони відповідача який наголошував на необхідності надання стороною позивача доказів видачу ( перерахування) кредитних коштів. 
Так, позивач не надав суду належним чином оформлений розрахунковий документ, який підтверджує факт видачі/ перерахування кредитних коштів та згідно з яким можна встановити рахунок, на який були перераховані вищезазначені кошти. 
Крім того, звертаючись до суду з позовом в обгрунтування свого права на стягнення заборгованості за договором позики № 2884648 від 30.04.2024 року та договору позики № 79817574 від 29.04.2024 року посилався на те, що він набув відповідне право вимоги 14.06.2021 року на підставі Договору факторингу № 14/06/21 укладеним між ним та ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів». 
Так, правовідносини за договором позики № 2884648 між ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» та відповідачем виникли від 30.04.2024 року та договору позики № 79817574 від 29.04.2024 року, тобто значно пізніше ніж було укладено договір факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021, у якому предмет договору не індивідуалізовано належним чином, а отже на час укладання даного договору у ТОВ « ФК « ЄАПБ», було відсутнє право вимоги до відповідача за зазначеним вище кредитним договором. Тобто, на момент укладення договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ще не виникло зобов`язання між первісним кредитором та боржником. 
Так, Верховний Суд у своїй постанові від 24 квітня 2018 року по справі № 914/868/1 вказав, на те що підставою заміни учасника процесуальних правовідносин є факт набуття таким учасником відповідних прав, у даному випадку кредитора, у матеріальних правовідносинах. Натомість, передача за правочином невизначених позбавлених конкретного змісту вимог, у тому числі й майбутнє, тягне за собою наслідки у вигляді неукладеності відповідного правочину, оскільки його сторонами не досягнуто згоди щодо предмета правочину або такий предмет не індивідуалізованого належним чином.
При цьому, чинне законодавство не забороняє відступлення майбутніх вимог, однак це стосується майбутніх вимог тільки за умови їх визначеності та існування на момент укладення договору факторингу. 
З огляду на викладене ТОВ « ФК « ЄАПБ» не довело порушення його прав з боку відповідача на наявності у нього права звернення до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики № 2884648 від 30.04.2024 року та договору позики № 79817574 від 29.04.2024 року, який укладений після відступлення ТОВ « 1Безпечне агентство необхідних кредитів» права вимоги за кредитними договорами на користь ТОВ « ФК « ЄАПБ», оскільки ТОВ « 1 Безпечне агентство необхідних кредитів» не мало права відступлення права вимоги, якою вони не володіли ( на момент її відступлення). 
Крім того, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 лютого 2022 року у справі № 209/3085/20, та постановах Верховного Суду від 16 червня 2021 року у справі № 554/4741/19 та від 18 квітня 2022 року у справі № 520/1185/16-ц, Верховний Суд вказав, що для приватного права апріорі властивою є така засада, як розумність. Розумність характерна як для оцінки/ врахування поведінки учасників цивільного обороту, тлумачення матеріальних приватно- правових норм, що здійснюється при вирішенні спорів, так і для тлумачення процесуальних норм. 
Так, у постановах від 15 березня 2023 року у справі № 753/8671/21, та від 18 вересня 2023року у справі № 582/18/21 Верховний Суд вказав, що відсутність порушеного, невизнаного або оспореного відповідачем приватного ( цивільного) права ( інтересу) позивача є самостійною підставою для відмови в позові. 
Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. 
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі № 638/2304/17.
Зазначене свідчить, що позивач у справі не довів порушення саме його прав внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань за договором позики № 2884648 від 30.04.2024 року та договору позики № 79817574 від 29.04.2024 року. 
07 травня 2025 року представником ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Миколаєнко В.М. подано до суду відповідь на відзив на позовну заяву в якій заперечує щодо відзиву на позовну заяву та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.
В обгрунтування відповіді на відзив представник позивача зазначає, що з матеріалів справи вбачається, що між сторонами укладено договір в електронному вигляді, із застосуванням електронного підпису. При цьому, відповідач через особистий кабінет на веб-сайті первісного кредитора подав заявку на отримання кредиту за умовами, які вважав зручними для себе, та підтвердив умови отримання кредиту, після чого первісний кредитор надіслав позичальнику за допомогою засобів зв`язку, на зазначений ним номер телефону, одноразовий ідентифікатор у вигляді смс-коду (одноразовий ідентифікатор - дані в електронній формі у вигляді алфавітно цифрової послідовності), який Відповідач використав для підтвердження підписання кредитного договору. Укладення кредитного договору було здійснено електронній формі в інформаційно-телекомунікаційній системі (ІТС) Товариства. Клієнт здійснює оформлення кредиту шляхом заповнення Заявки на отримання кредиту на Сайті Товариства, обов`язково вказуючи всі дані, зазначені в заявці як обов`язкові для заповнення. Клієнт обирає персональний логін і пароль для входу в Особистий Кабінет. При підписанні документів на телефонний номер Клієнта, направляється повідомлення з одноразовим ідентифікатором у вигляді коду, який Клієнт зобов`язаний ввести на веб-сторінці (далі -«електронний підпис одноразовим ідентифікатором»). Електронний підпис одноразовим ідентифікатором як аналог власноручного підпису є підтвердженням особи Клієнта. Сторони домовилися, що всі документи щодо надання Кредиту підписуються Клієнтом з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором. У заявці Клієнт зобов`язаний вказати повні, точні і достовірні особисті дані, які необхідні для прийняття Товариством рішення про надання кредиту. Заповнюючи Заявку, Клієнт дає свою згоду на передачу Первісному кредитору своїх персональних даних та їх обробку з метою оцінки фінансового стану і його здатності виконати зобов`язання за договором. Первісний кредитор має право зателефонувати Клієнту за телефонним номером, вказаним в заявці, як для підтвердження повноти, точності, достовірності зазначеної в заявці інформації, так і для отримання інших відомостей, які необхідні для прийняття рішення про надання кредиту. Сторони дійшли згоди, що всі завершені дії в Особистому кабінеті в ІТС товариства визнаються вчиненими Позичальником. При заповненні форм заявки Позичальнику необхідно внести всі обов`язкові дані, включаючи ПІБ, ІНН, адресу, суму бажаного кредиту, реквізити банківської картки, номер мобільного телефону та ін. На підставі даних, зазначених у заявці, інформаційна система Первісного кредитора здійснює реєстрацію заявника на Сайті Первісного кредитора і формує Особистий кабінет Клієнта. Приймаючи Заявку до розгляду, Первісний кредитор не приймає на себе зобов`язання надати кредит. У разі прийняття позитивного рішення про видачу кредиту, Первісний кредитор робить Клієнту в Особистому кабінеті пропозицію укласти електронний договір (оферту) у формі Договору про надання фінансового кредиту, який містить усі істотні умови. Клієнт може прийняти (акцептувати) пропозицію укласти Договір про надання фінансового кредиту або відмовитися від пропозиції. У випадку готовності Клієнта прийняти пропозицію (оферту), Клієнт натискає кнопку Згоди, після чого Клієнту надсилається смс-повідомлення з одноразовим ідентифікатором, який Клієнт має ввести у відповідне поле. У момент введення коду на Сайті Первісного кредитора Клієнт направляє Первісному кредитору електронне повідомлення про прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) підписане одноразовим ідентифікатором. Після вводу даного коду договір вважається підписаним. Тобто, для укладання кредитного договору необхідно здійснити певну послідовність дій направлених на реальне укладення договору та отримання коштів, нездійснення чи не завершення дії унеможливлює укладення договору. Відповідачем не надано суду доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань та які б спростовували суму заборгованості, оскільки вказаний договір є дійсним та ніким не оспореним. Укладення кредитних договорів онлайн знаходиться в рамках правового поля України. Сторони електронних правочинів відповідають за невиконання своїх зобов`язань у порядку визначеному законодавством України або укладеним договором. Повернення кредиту за електронним договором є обов`язковим. Інформація про проведення успішних транзакцій зберігається безпосередньо у Кредитодавця, у зв`язку з чим, ТОВ «ФК «ЄАПБ» не володіє та не може володіти оригіналами первинних документів, в тому числі які підтверджують факт перерахування кредитних коштів на рахунок Позичальника, оскільки такі документи є банківською таємницею, та відповідно до п.35 «Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні», формуються, складаються та зберігаються в установі банку який видавав кредит, відповідно до чинного законодавства України відповідальною особою банку. Відповідачем не надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог ТОВ «ФК «ЄАПБ», а саме того, що відповідні кошти не були зараховані на картковий рахунок Позичальника, вказаний у договорі, або доказів того, що вказаний картковий рахунок йому не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, Відповідач не позбавлений можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.
Крім того, договір факторингу між Первісним кредитором та позивачем укладений у відповідності до вимог чинного законодавства України, яке діяло на момент укладання цього договору та ніяким чином не порушує права та законні інтереси відповідача. 
Так, 14.06.2021 між ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ « ФК « ЄАПБ» укладено Договір факторингу № 14/06/21 у відповідності до умов якого ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передає ( відступає) ТОВ « ФК « ЄАПБ» за плату належні йому Права Вимоги, а ТОВ « ФК « ЄАПБ» приймає належні ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» Права Вимоги до Боржників, вказаними у Реєстрі боржників. 
Згідно п.1.1 Договору факторингу, згідно умов цього Договору Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта ( ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб – Боржників, включаючи суму основного зобов`язання ( Позики), плату за Позикою ( плату за процентною ставкою) , процент за порушення грошових зобов`язань, право на одержання яких належить Клієнту. 
Перелік Боржників, підстави виникнення Права грошової Вимоги до Боржників, сума грошових вимог та інші дані зазначені у відповідних Реєстрах Боржників, які формуються згідно Додатку № 1 є невід`ємною частиною Договору. 
Згідно п.1.2 Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому – передачі відповідного Реєстру Боржників згідно Додатку № 2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідна Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт – прийому – передачі Реєстру Боржників – підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору. 
Відповідно до Реєстру боржників до Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року ТОВ « ФК « ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до відповідача. 
Підписанням Реєстру прав вимоги Сторони засвідчують передачу Права вимоги до Боржників в повному обсязі, за відповідним Реєстром права вимоги. 
Тобто, дія Договору факторингу № 14/06/21 від 14.06.2021 року продовжена, а тому перехід прав вимоги за Договором позики відбувся відповідно до діючого Договору факторингу № 14/06/21, є правомірним і відповідає чинному законодавству. 
Ухвалою Зачепилівського районного суду Харківської області від 17.02.2025 року відкрито провадження по справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, в позовній заяві позовні вимоги підтримав в повному обсязі, та просив розглядати справу за його відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. 
Відповідач ОСОБА_1 та його представник адвокат Зіненко А.О. в судове засідання не з`явилися, надали відзив на позовну заяву просили розгляд справи проводити без їхньої участі, заперечують щодо задоволення позовних вимоги в повному обсязі з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. 
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив такі фактичні обставини та відповідні ним правовідносини.
Судом встановлено, що 24 січня 2022 року між ТОВ « МІЛОАН » та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 103559124. На підставі зазначеного кредитного Договору позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 11137,50 грн.
16.07.2024 між ТОВ «МІЛОАН» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 16072024, відповідно до якого ТОВ «МІЛОАН» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ «МІЛОАН» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1 за кредитним договором № 103559124 у загальному розмірі 11137,50 грн.
Крім того, 06 січня 2024 року між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ » та відповідачем ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 06879-01/2024. На підставі зазначеного кредитного Договору позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за кредитним договором ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 6000 грн.
24.05.2024 між ТОВ « АВАНС КРЕДИТ » та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 24052024, відповідно до якого ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ « АВАНС КРЕДИТ» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № 06879-01/2024 у загальному розмірі 6000 грн.
Крім того, 30 квітня 2024 року між ТОВ « « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ОСОБА_1 укладено договір позики № 2884648. На підставі зазначеного договору позики позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 24187,50 грн.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів » права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 2884648 у загальному розмірі 24187,50 грн.
Крім того, 29 квітня 2024 року між ТОВ « « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та відповідачем ОСОБА_1 укладено договір позики № 79817574. На підставі зазначеного договору позики позичальнику перераховано грошові кошти в якості кредиту на умовах строковості, поворотності та оплатності. Свої зобов`язання за договором позики ОСОБА_1 не виконував, внаслідок чого у нього виникла заборгованість у загальному розмірі 17165, 34 грн.
14.06.2021 між ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 14/06/21, відповідно до якого ТОВ «1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», а ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» прийняло належні ТОВ « 1 Безпечне Агентство Необхідних Кредитів » права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними в реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників ТОВ «Фінансова компанія «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача ОСОБА_1 за договором позики № 79817574 у загальному розмірі 17165,34 грн.
Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема із договорів.
Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (утому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Статтею 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Відповідно до п.5 ч.1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Згідно з ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається нарівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно абзацу 3 частини четвертої ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати в договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону. 
Згідно пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь ( ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку ( прийняття платежу від споживача, тощо) , або що їх вчинює банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин ( укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). 
Відповідно до положення ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів» , вимоги в частині стягнення комісії за обслуговування кредиту є такими, що суперечить чинному законодавству. 
Такий правовий висновок викладений Верховним судом України у постанові від 06 вересня 2017 року по справі № 6-2071цс16 та постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2018 року по справі № 276/4216/16-ц. 
Статтею 512 ЦК України визначені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, зокрема пунктом 1 частини першої цієї статті передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно зі статтею 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.
За приписами частини 1 статті 517 ЦК України первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Первісний кредитор у зобов`язанні відповідає перед новим кредитором за недійсність переданої йому вимоги, але не відповідає за невиконання боржником свого обов`язку, крім випадків, коли первісний кредитор поручився за боржника перед новим кредитором (ч. 1ст. 519 ЦК України).
За змістом ч. 1 ст. 1077 ЦПК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).
Відповідно до приписів ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).
Згідно сталої практики Верховного Суду, доказом, який засвідчує факт набуття прав вимоги за кредитним договором, є належно оформлені та підписані договори про відступлення права вимоги, реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, за умови, що він містить дані за кредитним договором, а також докази на підтвердження оплати за договором (постанови Верховного Суду від 02 листопада 2021 року № 905/306/17, від 29 червня 2021 року у справі № 753/20537/18, від 21 липня 2021 року у справі № 334/6972/17, від 27 вересня 2021 року у справі № 5026/886/2012, від 15 квітня 2024 року в справі № 2221/2373/12).
За вимогами частин 1, 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1ст. 89 ЦПК України).
Жодних доказів на підтвердження отримання відповідачем грошових коштів за Кредитним договором № 103559124 у розмірі 11137,50 грн, за Кредитним договором № 06879-01/2024 в розмірі в розмірі 6000 грн., за Договором позики № 2884648 в розмірі 24187,50 грн., за Договором позики № 79817574 в розмірі 17165,34 грн. шляхом їх перерахування на банківський рахунок позичальника, матеріали справи не містять.
Надані розрахунки заборгованості не є первинними документами, які підтверджують отримання відповідачем грошових коштів, користування ними, а отже не є належними та достатніми доказами наявності заборгованостей та їх розміру.
Відсутність (недоведеність) порушеного або оспорюваного права позивача є підставою для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову, незалежно від інших встановлених судом обставин (постанова Верховного Суду від 29 червня 2021 року по справі № 916/2040/20).
ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не довело отримання відповідачем грошових коштів за кредитними договорами та договорами позики, та порушення його прав з боку відповідача ОСОБА_1 . 
Також, позивачем не надано жодних доказів на підтвердження оплати за договором факторингу № 16072024 від 16 липня 2024 року, та оплати за договором факторингу № 24052024 від 24.05.2024 року, що передбачено умовами цих договорів.
Так само, суду не надано жодних належних, достовірних та допустимих доказів на підтвердження факту набуття ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» права вимоги до боржника ОСОБА_1 за зазначеними договорами факторингу, а саме відповідних Реєстрів боржників, підписаних сторонами, які відповідно до умов договорів факторингу є невід`ємною їх частиною.
Надані позивачем Витяги з реєстрів боржників не можуть бути такими доказами, оскільки вони сформовані та підписані одноосібно представником позивача.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів».
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, судові витрати на відповідача не покладаються.

На підставі викладеного, керуючись ст.4,6,7,12,13,19,80,81,141,223,247,258,259,263-265,274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Суддя Є.І. Яценко