ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1862/26 Справа № 204/3407/25 	  	Суддя у 1-й інстанції - Самсонова В. В. Суддя у 2-й інстанції - Пищида  М. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року м. Дніпро 

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого - Пищиди М.М.
 
суддів - Ткаченко І.Ю., Свистунової О.В.
 
розглянувши у спрощеному позовному провадженні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -
В С Т А Н О В И Л А:
У березні 2025 року позивач звернувся до суду з позовом до  ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 01.11.2019 року між ТОВ «Інфінанс» та відповідачем укладено Договір про споживчий кредит №0503806953/3. Відповідно до умов кредиту, в подальшому, кредитодавцем було перераховано грошові кошти у розмірі встановленому договором - 10 000 грн. Станом на сьогоднішній день строк повернення грошових коштів за договором наступив, але відповідач не виконує свої зобов`язання, грошові кошти не повертає, проценти за користування коштами не сплачує. 11.02.2022 року був укладений договір №11-02/22 відповідно до якого ТОВ «Інфінанс» відступило на користь ТОВ «Вердикт Капітал» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0503806953/3. 
В свою чергу, 10.01.2023 року був укладений договір №10-01/2023 відповідно до якого ТОВ «Вердикт Капітал» відступило на користь ТОВ «Коллект Центр» права вимоги за кредитними договорами до позичальників, в тому числі за договором №0503806953/3. Таким чином, ТОВ «Коллект Центр» наділено правом вимоги до відповідача за договором №0503806953/3.
Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 07.03.2025 року за відповідачем існує заборгованість за договором про споживчий кредит №0503806953/3 від 01.11.2019 року в розмірі 245462,39 грн., з яких: 9999,99 грн. - тіло кредиту; 235462,40 грн. - заборгованість по відсоткам.
Проте, враховуючи принцип розумності, співмірнорності і пропорційності позивач зменшив заборгованість до 153 412,49 грн.
Враховуючи зазначене, позивач просив суд стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суму заборгованості за кредитним договором № 0503806953/3 від 01.11.2019 року в розмірі 153 412,49 грн. та судові витрати.
Рішенням Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 року позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» суму заборгованості за кредитним договором № 0503806953/3 від 01.11.2019 року в розмірі 245 462,39 грн. з яких: 9999,99 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 235462,40 грн. - сума заборгованості за відсотками.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «КОЛЛЕКТ ЦЕНТР» судовий збір в сумі 2422,40 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн.
Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити .
В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що при винесенні рішення судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.
Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду, в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, з огляду на таке.
Як вбачається з матеріалів справи, що 01 листопад 2019 року ТОВ «Інфінанс» з однієї сторони та відповідачем з іншої сторони уклали договір про споживчий кредит №0503806953/3 з використанням інформаційно-телекомунікаційних систем, дистанційно в електронній формі в порядку передбаченому Законом України «Про електронну комерцію».
Із довідки про ідентифікацію наданою позивачем вбачається, що ТОВ «Інфінанс» підтверджує, що клієнт відповідач, з яким укладено договір №0503806953 від 21.11.2019 року, ідентифікований ТОВ «Інфінанс»: одноразовий ідентифікатор - 2d8s8d, дата відправки ідентифікатора позичальнику - 21.11.2020 року, номер телефону на який було відправлено ідентифікатор - НОМЕР_3.
Позивачем в порядку, встановленому договором, виконано умови договору про споживчий кредит 21.11.2019 року здійснено переказ коштів відповідачу у розмірі 10 000 грн.
Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 07.03.2025 року за відповідачем існує заборгованість за договором про споживчий кредит №0503806953/3 від 01.11.2019 року в розмірі 245462,39 грн., з яких: 9999,99 грн. - тіло кредиту; 235462,40 грн. - заборгованість по відсоткам.
Суд першої інстанції керувався тим, що ОСОБА_1 не виконала зобов`язання за договорами позики та кредиту, а тому з нього на користь ТОВ «КоллектЦентр» як нового кредитора слід стягнути вказану заборгованість. 
Колегія суддів частково з такими висновками не погоджується, а саме щодо розміру заборгованості за нарахованими відсотками, в решті з висновками суду першої інстанції - погоджується з наступних причин.
Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.
Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.
Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.
У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Частиною 5 ст.11 Закону України «Про електронну комерцію» встановлено, що пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них. Включення до електронного договору умов, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до такого документа, якщо сторони електронного договору мали змогу ознайомитися з ним, не може бути підставою для визнання правочину нікчемним.
Положеннями ст.12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно з частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Абзац 2 ч.2 ст. 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним у письмовій формі.
Стаття 652 ЦК України дає визначення, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
З огляду на зазначені норми права Верховний Суд в своїх постановах дійшов висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі ЦК України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України).
Такі висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19, від 16 грудня 2020 року у справі № 561/77/19.
Важливо, щоб електронний договір включав всі істотні умови для відповідного виду договору, інакше він може бути визнаний неукладеним або недійсним, у зв`язку з недодержанням письмової форми в силу прямої вказівки закону.
Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір вважається укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Метою підписання договору є необхідність ідентифікації підписанта, підтвердження згоди підписанта з умовами договору, а також підтвердження цілісності даних в електронній формі.
Якщо є електронна форма договору, то і підписувати його потрібно електронним підписом.
Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України "Про електронну комерцію" моментом підписання електронної правової угоди є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання коштів електронного цифрового підпису всіма сторонами електронної правової угоди; електронний підпис одноразовим ідентифікатором, визначеними цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) при письмовій згоді сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Електронним підписом одноразовим ідентифікатором є дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, і надсилаються іншій стороні цього договору.
Це комбінація цифр і букв, або тільки цифр, або тільки літер, яку отримує заявник за допомогою електронної пошти у вигляді пароля, іноді в парі «логін-пароль», або смс-коду, надісланого на телефон, або іншим способом.
При оформленні замовлення, зробленого під логіном і паролем, формується електронний документ, в якому за допомогою інформаційної системи (веб-сайту інтернет-магазину) вказується особа, яка створила замовлення.
Частиною першої статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Правила надання грошових коштів у кредит ТОВ «ІНФІНАНС» перебувають в загальному доступі, опубліковані на сайті товариства.
Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні ст. ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір та надсилаються іншій стороні цього договору.
Відповідно до Довідки про ідентифікацію, клієнт ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з яким укладено договір №0503806953 від 01.11.2019 року ідентифікований ТОВ «ІНФІНАНС». Акцепт договору позичальником, здійснений за допомогою аналога електронного цифрового підпису у формі одноразового ідентифікатора, представленого у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, а саме: 21.11.2020 року отримала одноразовий ідентифікатор: 2d8s8d. Номер телефону на який було відправлено ідентифікатор НОМЕР_3 .
Надаючи правову оцінку кредитному договору суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про його укладення в електронній формі у спосіб, визначений законом, оскільки такий договір містить електронний підпис відповідача одноразовим ідентифікатором, що прирівнюється до власноручного підпису позичальника, що повністю відповідає вимогам ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію» та засвідчує волю відповідача на укладання договору на погоджених умовах.
Своїм підписом на договорі відповідач підтвердила, що ознайомлена з усіма умовами, в тому числі, й порядком та строками повернення кредиту та сплати процентів, розуміє та зобов`язується їх виконувати.
Перед підписанням договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0503806953 від 01 листопада 2019 року, ОСОБА_1 заповнила анкету на отримання кредиту у якій вказала: бажану суму кредиту - 10 000 грн, термін кредитування, ціль кредиту, свої ідентифікаційні дані (РНОКПП, паспортні дані), особисті дані, контактна інформацію, серед якою: мобільні телефони - НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , E-mail: ІНФОРМАЦІЯ_1 , також реквізити банківської платіжної картки для зарахування кредитних коштів - НОМЕР_4 . Анкета була підписана позичальником 21/11/2020 року електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису).
Генерація і надсилання одноразового ідентифікатора, використаного для підписання заявки і, відповідно, укладення Договору здійснюється наступним чином: клієнт на веб-сайті натискає відповідну кнопку для підписання заявки/договору, силами програмного забезпечення генерується одноразовий ідентифікатор ключа для підписання, доступу до якого працівники товариства не мають. Вказаний ключ автоматично через API-сервіс надсилається на телефонний номер клієнта, верифікований в його особистому кабінеті на сайті. Для цього використовуються послуги оператора СМС-відправлень. Після введення клієнтом згенерованого ключа у відповідне поле для підписання, програма звіряє згенерований та введений ключі, і у випадку їх співпадіння заявка/договір вважаються підписаними.
Колегія суддів звертає увагу, що без реєстрації та здійснення входу на веб-сайт товариства за допомогою логіна і пароля особистого кабінету та без отримання листа на адресу електронної пошти та/або смс-повідомлення, кредитний договір не був би укладений, що повністю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду в постановах від 07 жовтня 2020 року у справі №127/33824/19, від 23 березня 2020 року у справі №404/502/18, від 09 вересня 2020 року у справі №732/670/19, від 10 червня 2021 року у справі №234/7159/20, від 12 серпня 2022 року у справі №234/7297/20, від 09 лютого 2023 року у справі №640/7029/19.
21.11.2020 року відповідач підписала електронним цифровим підписом (одноразовий ідентифікатор в якості особистого підпису) пропозицію ТОВ "Інфінанс" укласти договір надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0503806953/3 від 01.11.2019року (оферта) та надання кредиту згідно заявки - анкети, а також підписала акцепт оферти від 21.11.2020 року на отримання кредиту згідно договору надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту №0503806953/3 від 01.11.2019 року та заявки - анкети від 21.11.2020 року.
Згідно транзакції №73167938 від 21.11.2020 на картку відповідачки зараховано кредитні кошти в розмірі 10 000 грн.
Заперечуючи факт виникнення у відповідача будь яких договірних відносин з ТОВ "Інфінанс" та недоведеність їй карткового рахунку на який було здійснена зарахування кредитних коштів у зв"язку з підписанням договору, колегія суддів звертає увагу, що позичальник самостійно зазначає реквізити банківської платіжної картки на яку повинні бути зараховані кошти у з"язку з підписанням договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту.
Колегія суддів звертає увагу, що мобільний номер телефону та електронна пошта згідно заявки-анкети від 21.11.2020 року збігаються з мобільним номером телефону та електронною поштою зазначено в поданій апеляційній скарзі.
Відповідач здійснила дії, спрямовані на укладання Договору позики шляхом заповнення заявки на сайті, з введенням коду підтвердження, який є одноразовим ідентифікатором на підписання електронного договору та зазначенням інформації щодо реквізитів банківської картки, на рахунок якої, в подальшому, кредитодавцем (ТОВ "Інфінанс") було перераховано грошові кошти в розмірі 10 000 грн.
Згадані обставини свідчать про те, що між позичальницею та первісним кредитором - ТОВ "Інфінанс" було досягнуто згоди щодо усіх істотних умов кредитного договору, у зв"язку з чим вона отримала в кредит 10 000 грн, таким чином первісний кредитор свої зобов"язання перед позичальником виконав повністю.
У зв"язку з неналежним виконанням умов кредитного договору ТОВ "Інфінанс" за період з 01.11.2019року по 20.01.2021року користування ОСОБА_1 кредитними коштами нарахував їй відсотки в загальному розмірі 143 412,50 грн, при цьому, розмір основного боргу (тіла кредиту) становив 10 000 грн.
Згідно з статтею 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).
Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (стаття 1077 ЦК України).
Згідно зі статтею 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне у майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. У цих випадках додаткове оформлення відступлення права грошової вимоги не вимагається.
Відповідно до статті 1079 ЦК України сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є суб`єктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.
11.02.2022 року між ТОВ «Інфінанс» та Товариством з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал" було укладено Договір факторингу №11-02/22, відповідно до якого ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право грошової вимоги до боржників за Договорами позики, у т.ч. за Договором позики №050380653від 01.11.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .
Пунктом 2.3. договору встановлено, що сторони погодили відступлення факторові право грошової вимоги до боржників виключно в частині тих сум заборгованості, що визначені в реєстрах боржників.
Відповідно до п.6.1.4 Договору факторингу права вимоги переходять до фактора після оплати фінансування з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників, який є підтвердженням передачі фактору права грошової вимоги до боржників, після чого фактор стає новим кредитором по відношенню до боржників стосовно переданого права вимоги. Матеріали справи містять докази сплати грошових коштів клієнтом фактору до Договору факторингу, акт прийому-передачі реєстру боржників, а також сам реєстр боржників, що свідчить про перехід прав вимоги на правонаступника.
У свою чергу, ТОВ "Вердикт Капітал" відступило право вимоги до Боржників ТОВ "Коллект Центр" відповідно до Договору відступлення права вимоги № 10-001/2023 від 10.01.2023 року, в тому числі за Договором позики № №050380653від 01.11.2019, що укладений між ТОВ «Інфінанс» та ОСОБА_1 .
Оскільки згідно з положеннями ст.204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована.
Договори на підставі яких відбулося відступлення права вимоги до відповідача не оскаржувалися в судовому порядку як сторонами договору, так і будь-якими іншими особами, є дійсним, відповідають волі сторін та нормам чинного законодавства. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які спростовують факт переходу прав вимоги та/або будь-які заперечення сторін договору щодо виконання його умов. Таким чином, представником відповідача не спростовано факт переходу прав вимоги в тому числі від ТОВ "Інфінанс" до позивача.
Після відступлення права вимоги від первісного кредитора новому кредитору - ТОВ "Вердикт Капітал", останнім здійснювалося нарахування відсотків за користування кредитними коштами в період з 11.02.2022 року по10.01.2023 року та було нараховано 92049,83 грн відсотків за користування кредитом протягом 261 днів.
У реєстрі прав вимоги до договору факторингу № 11-02/22 від 11.02.2022 року, ТОВ "Інфінанс" відступило на користь ТОВ "Вердикт Капітал" право вимоги до відповідача за договором позики №0503806953 в межах суми заборгованості 153 412, 49грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 10 000 грн, заборгованості по процентах - 143412,50 грн.
Враховуючи наведене, подальше нарахування ТзОВ «Вердикт Капітал» процентів за користування кредитом за договором позики №0503806953 від 01.11.2019 року є безпідставним, оскільки до матеріалів позову не надано доказів на підтвердження права даної юридичної особи на здійснення такої діяльності, у зв"язку з чим, сума заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача за договором позики №0503806953 від 01.11.2019 року року, становить 153 412,49грн, яка складається з: заборгованості за тілом кредиту - 10 000 грн, заборгованості по процентах - 143 412,50 грн.
Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що сума заборгованості, яку просив стягнути позивач є більшою, ніж заборгованість відповідача перед первісним кредитором - ТзОВ "Інфінанс", у зв"язку з чим рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 рокупотрібно змінити в частині розміру заборгованості по договору №0503806953 від 01.11.2019 року.
Відповідно до ч.1п.3ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:п.3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.
З сторони відповідача не доведено наявність підстав згідно яких суд міг прийти до висновку про відсутність таких для часткового задоволення позовних вимог ТОВ "Коллект Центр".
Щодо розміру витрат понесених позивачем на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції, присуджених судом в розмірі 5000 грн, колегія суддів, враховуючи незначну складність вказаної справи, ціну позову, розмір задоволених позовних вимог, невеликі обсяг матеріалів у даній справі та кількість підготовлених представником процесуальних документів, які не є великої складності, тривалість розгляду справи судом, оцінивши подані докази на підтвердження понесених витрат, вважає їх достатніми і справедливими.
Згідно з ч.ч.1, 2, 10, 13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. При частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
Оскільки суд прийшов до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ТОВ "Коллект Центр", рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 року слід змінити в частині розподілу судових витрат.
ТОВ "Коллект Центр" при зверненні до суду з позовною заявою було сплачено судовий збір в розмірі 2422,40 грн. Враховуючи розмір задоволених позовних вимог, з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Коллект Центр" підлягають стягненню витрати за оплату судового збору в розмірі 1514 грн.
В решті рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 року слід залишити без змін.
Керуючись статтями 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів, -
ПОСТАНОВИЛА:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 -задовольнити частково.
Рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 рокузмінити в частині розміру заборгованості за кредитним договором № 0503806953/3 від 01.11.2019 року.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" заборгованість по договору № 0503806953/3 від 01.11.2019 року в розмірі 153 412,49 грн .
Змінити рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 рокув частині вирішення питання судових витрат.
Стягнути з  ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Коллект Центр" витрати на оплату судового збору в розмірі 1514 грн. 
В решті рішення Чечелівського районного суду міста Дніпра від 01 вересня 2025 рокузалишити без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дня прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 04 лютого 2026 року.

Судді: