ЄУН справи: 336/4942/24
Номер провадження: 1-кп/336/404/2026

В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 січня 2026 року м.Запоріжжя
Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 12024087080000067 від 05.02.2024 за обвинуваченням:
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Наталівка, Запорізького району, Запорізької область, неодруженого, утриманців немає, який має середню освіту, не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,
- 23.11.2022 Шевченківським районним судом м. Запоріжжя по ст.309 ч.1 КК України до 2 років обмеження волі з іспитовим строком 1 рік;
- 09.12.2022 Жовтневим районним судом м. Запоріжжя по ст. 309 ч.1 КК України до 1 року обмеження волі з іспитовим строком 1 рік. 06.10.2023 ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області у зв`язку із приведенням у відповідність кількох вироків суду ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст. 309, ч.4 ст. 70, ст. 75 КК України до 2 років 1 місяця обмеження волі з випробувальним строком 1 рік;
- 30.11.2023 Запорізьким районним судом Запорізької області по ст. 309 ч.2 КК України до 2 років і 1 місяця позбавлення волі. 02.04.2024 ухвалою Запорізького апеляційного суду вирок залишено без змін.
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_4 , діючи умисно, будучи особою, яка протягом року після засудження за цією статтею, зазіхаючи на встановлені законодавством України суспільні відносини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, а так само суспільні відносини, що охороняють здоров`я населення України, ігноруючи вимоги Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори №60/95-ВР (в редакції 3акону№530-у від 22 грудня 2006року) із подальшими змінами та доповненнями, Постанови Кабінету Міністрів України від 06 травня 2000 року №770 «Про затвердження переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» із подальшими змінами та доповненнями, у невстановлений досудовим розслідуванні місці і часі, незаконно придбав зіп-пакет у якому перебувала речовина білого кольору, яку зберігав при собі у правій кишені штанів, одягнутих на ньому.
Далі, 04 лютого 2024 року, ОСОБА_4 , діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючі намір на незаконне придбання та зберігання наркотичних засобів без мети збуту, зберігаючи при собі у правій зовнішній кишені штанів зіп-пакет із речовиною білого кольору направився до блок посту ПП №3 по вул. Молочній у м. Запоріжжі, де був зупинений працівниками ВП№3 БРВП ГУНП в Запорізькій області. В подальшому, о 12 годині 45 хвилин під час огляду місця події співробітниками поліції у ОСОБА_4 було виявлено та вилучено зіп- пакет із речовиною білого кольору, яку останній видав з правої зовнішньої кишені штанів, яка, згідно висновку експерта № СЕ-19/108-24/2349-НЗПРАП від 06.02.2024, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено -PVP (1-феніл-2-піролідин-1-1-іл-пентан-1-он), масою 0,1807 г, яку ОСОБА_4 зберігав без мети збуту.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 визнав свою вину у пред`явленому обвинуваченні. Суду пояснив, що він 04.02.2024 року в денний час доби направлявся на зупинку по вул. Молочній у м.Запоріжжя, зберігаючи при собі зіп-пакет, а саме психотропну речовину PVP, маса якого приблизно складала 0,1800г. Вказану речовину останній зберігав у правій зовнішній кишені штанів. ОСОБА_4 був зупинений працівниками поліції, які виявили у нього психотропну речовину – PVP. Також обвинувачений пояснив суду, що він придбав психотропну речовину для особистого вживання, без мети збуту. У вчиненому розкаюється, просив суд суворо не карати.
Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.
Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.
За згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин, які правильно розуміє обвинувачений та інші учасники судового провадження і які ніким не оспорюються. При цьому у суду не було сумнівів в добровільності та істинності їх позиції, суд вважав недоцільним дослідження решти доказів щодо обставин, які сторонами кримінального провадження не оспорювались. Тому, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , дослідженням постанови про визнання речових доказів та довідки про витрати на проведення експертизи.
Захисник не заперечував щодо проведення судового розгляду на підставі ч.3 ст. 349 КПК України.
При цьому суд роз`яснив обвинуваченому та іншим учасникам судового провадження, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати визнанні ними фактичні обставини справи в апеляційному порядку.
Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку про те, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 повністю доведена під час судового розгляду. 
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропних речовин без мети збуту, вчиненого протягом року після засудження за цією статтею. 
При призначенні покарання, суд, відповідно до вимог ст.ст. 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчиненого злочину, дані про особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003р. «Про практику призначення судами кримінального покарання» при призначенні покарання суд в кожному випадку і щодо кожного засудженого, який визнається винним у вчиненні злочину, повинен дотримуватися вимог ст. 65 КК України, а саме: враховувати характер і ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, особу засудженого та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, оскільки саме через останні реалізується принцип законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Призначене судом покарання повинно бути достатнім, для виправлення засуджених і попередження здійснення ними нових злочинів.
Згідно класифікації, передбаченої ст.12 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 вчинив нетяжкий злочин.
Обставинами, яка згідно зі ст.66 КК України пом`якшують покарання, є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.
Обставини, які згідно зі ст. 67 КК України обтяжують покарання, судом не встановлені.
Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, перебував у розшуку, офіційно не працевлаштований, утриманців немає, має зареєстроване та постійне місце проживання, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, з 2023 року неодноразово оглядався лікарем-наркологом, востаннє 04.02.2024, діагноз: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання психостимуляторів, епізоди інтоксикації психостимуляторами.
Суд також бере до уваги ставлення обвинуваченого до скоєного, який вину у вчиненні злочину визнав у повному обсязі та усвідомив неправомірність своїх дій, розкаявся у вчиненому.
Враховуючи сукупність наведених обставин справи, та дотримуючись принципів законності, справедливості, а також достатності покарання для подальшого виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень, ставлення обвинуваченого до вчиненого, роль у скоєному кримінальному правопорушенні та поведінку до і після вчинення такої, враховуючи, що за приписами ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, суд, вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів призначити покарання у виді позбавлення волі з реальним його відбуванням із застосуванням положення частини 1 статті 71 КК України.
Призначене судом покарання на переконання суду відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, і захистом інтересів потерпілого. 
Дане покарання, на думку суду, буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, та попередження вчинення ним кримінальних правопорушень, та відповідає принципам рівних можливостей та справедливого судового розгляду, встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод.
Посилання в судових дебатах сторони захисту на призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у вигляді штрафу, оскільки вказане правопорушення є нетяжким, а попередній вирок – виконувати самостійно, суд відкидає та зазначає, що обвинувачений 30.11.2023 року був засуджений Запорізьким районним судом Запорізької області за ч.2 ст.309 КК України у вигляді позбавлення волі. Враховуючи вказане покарання суд не вбачає підстав для призначення обвинуваченому по даному кримінальному провадженню покарання у вигляді штрафу.
Цивільний позов по справі не заявлявся. 
Витрати, пов`язані із залученням стороною обвинувачення експерта спеціалізованої державної установи, в порядку ст.124 КПК України, суд вважає за необхідне покласти на обвинуваченого.
Клопотань щодо обрання, зміни чи скасування заходів забезпечення кримінального провадження не надходило.
Долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст. 65 КК України, ст.ст. 100, 349, 368 - 374, 376, 392 - 395 КПК України, суд –

УХВАЛИВ:
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі на строк два роки.
На підставі ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутої частини покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 30.11.2023, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у вигляді двох років та трьох місяців позбавлення волі.
Запобіжний захід до набрання вироком суду законної сили ОСОБА_4 , не обирати.
Початок строку відбування покарання рахувати з моменту фактичного затримання ОСОБА_4 .
Речові докази: спец-пакет №1856387, в якому знаходиться наркотична речовина, психотропна речовина PVP масою 0,1807г, яка зберігається в камері зберігання речових доказів ВП №3 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/108-24/2349-НЗПРАП від 06.02.2024 у сумі 1514,56 гривень. 
На вирок може бути подана апеляційна скарга, з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_6