Номер провадження: 22-ц/813/3601/26 
Справа № 499/403/25
Головуючий у першій інстанції Погорєлов І. В.
Доповідач Кострицький В. В.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
03.02.2026 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Кострицького В.В.,
суддів: Коновалової В.А., Назарової М.В.,
розглянув в порядку спрощеного провадження (без повідомлення учасників справи відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України) апеляційну скаргу Моца Вадима Віталійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Перемога 1 ЛТД» на рішення Іванівського районного суду Одеської області від 10 червня 2025 року, ухвалене у складі судді Погорєлова І.В., у приміщенні того ж суду,
у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Перемога 1ЛТД» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за договором оренди землі,-
установив:
Короткий зміст позовних вимог.
Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом, згідно якого просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість з виплати орендної плати у розмірі 33270,00 грн та пеню у розмірі 421,20 грн, а також понесені судові витрати, що складаються зі сплати судового збору у розмірі 1211,20 грн.
В обґрунтування позову позивач зазначає, що 20.06.2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Перемога 1 ЛТД» було укладено договір оренди землі строком на 7 років.
Відповідно до п.7 вказаного договору, орендна плата вноситься у формі та в розмірі: 3000 кг. зерна після доочистки, 150 кг. насіння соняшнику, 200 кг. дерті (зерновідходів), 1 тонна соломи з поля по замовленню під час жнив, оранка присадибної ділянки до 0,5 га, що складає не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю, орендна плата може вноситись як в натуральній так і в грошовій формах.
Однак, у 2023 році орендар сплатив орендну плату ОСОБА_2 в натуральній формі зерном у розмірі 22000,00 грн., проте залишився несплачений залишок орендної плати за насіння соняшнику, дерть та зерно у розмірі 2700,00 грн. За 2024 рік виплата орендної плати взагалі не надійшла та становить 30570,00 грн. у грошовій формі.
Крім того, договором оренди землі від 20.069.2017 року передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначенні цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, спадкоємцем всіх його прав та обов`язків є його дружина, тобто позивач. Вона неодноразово зверталася до відповідача з письмовою вимогою про проведення з нею повного розрахунку по заборгованості з орендної плати, однак відповідач жодним чином не реагував на дані вимоги, що стало підставою для звернення до суду. 
Короткий зміст рішення суду першої інстанції.
Рішенням Іванівського районного суду Одеської області від 10 червня 2025 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ «Агрофірма Перемога 1 ЛТД» про стягнення заборгованості з виплати орендної плати за договором оренди землі – задоволено.
Суд першої інстанції в обґрунтування свого рішення зазначає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати є законними і обґрунтованими, та з огляду на те, що відповідач хоч і заперечував розміру розрахованої позивачем орендної плати, однак свого розрахунку не навів, належними доказами не спростував, тому вимоги позивача підлягають задоволенню у розмірі заявленому у позовній заяві 33270,00 грн ( розмір орендної плати) та пеню у розмірі 421,20 грн.
Доводи апеляційної скарги.
Не погоджуючись з рішенням суду, представник відповідача звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Іванівського районного суду Одеської області від 10 червня 2025 року - скасувати повністю та прийняти нове рішення по справі, яким в задоволені позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі відповідач вказує, щодо заборгованості за 2023 рік, позивачем не надано жодних доказів, щодо визначення вартості насіння соняшнику, дерті та зерна у 2023 році. Судом першої інстанції не враховано даний факт.
Судом, першої інстанції, не взято до уваги, що Договір оренди землі від 20.06.2017 року укладено на 7 років, тобто до 20.07.2024 року, тому нарахування заборгованості за весь 2024 рік є необґрунтованим.
Розрахунок заборгованості у сумі 30570 грн., виходячи з ціни пшениці- 8679 грн./т., соняшнику – 21558грн./т., дерті- 200 грн./30кг., вважаємо необґрунтованим у зв`язку з відсутністю належного підтвердження вказаних цін.
Щодо явки сторін.
Згідно ч. 13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Відповідно до ч. 1 ст.368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Відповідно до частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Отже, розгляд цивільної справи з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім справ зазначених в ч. 4 ст. 274 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції у порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи є загальним правилом, визначеним у ЦПК України.
Із матеріалів справи вбачається, що ціна позову в даній справі становить 33691,20 грн. і є менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому справа відноситься до категорії малозначної справи в силу вимог закону.
Враховуючи вищезазначене, апеляційний розгляд вказаної справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.
Позиція апеляційного суду.
Заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення в межах позовної заяви та доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить наступного.
Відповідно до вимог ст. 367 ЦПК України, - суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Колегією суддів встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 20.06.2017 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Агрофірма Перемога 1 ЛТД» було укладено договір оренди щодо земельної ділянки площею 6,03 га, строк дії договору 7 років, тобто до 20.06.2024 року. Земельні ділянки з кадастровими номерами: 5121880700:01:001:0333 та 5121880700:01:001:0476.
Відповідно до п.7 вказаного договору, орендна плата орендарем вноситься у формі та в розмірі: 3000 кг. зерна після доочистки, 150 кг. насіння соняшнику, 200 кг. дерті (зерновідходів), 1 тонна соломи з поля по замовленню під час жнив, оранка присадибної ділянки до 0,5 га, що складає не менше 3% від нормативно-грошової оцінки земельного паю, орендна плата може вноситись як в натуральній так і в грошовій формах.
Відповідно до п.8 вказаного договору, орендна плата вноситься у такі строки: з 01 серпня по 25 грудня кожного року.
Згідно з п.9 договору, у разі невнесення орендної плати у строки, визначенні цим договором, справляється пеня у розмірі 0,01% несплаченої суми за кожен день прострочення.
Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав, ОСОБА_1 є власником земельних ділянок 5121880700:01:001:0333 та 5121880700:01:001:0476, які вона отримали як спадок після смерті ОСОБА_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом.
Позивач, 27.01.2025 року та 11.03.2025 року зверталася до відповідача з заявами про виплату недоотриманої орендної плати, дані заяви залишилися без відповіді, відповідач такої обставини не спростував.
Також до матеріалів справи було долучено роздруківки з мережі «Інтернет» щодо середніх цін на пшеницю, зерно соняшнику та дерть (зерновідходи).
Наведені факти свідчать, що між сторонами склалися земельні правовідносини, з приводу виконання договору оренди землі, які регулюються такими правовими нормами.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.
Згідно зі ст. 2 Закону України «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються ЗК України, ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі» оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
У статті 15 Закону України «Про оренду землі» визначено, що істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); дата укладення та строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату. За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.
Згідно з ч. 1 та 2 ст. 21 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України). Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Орендна плата може справлятися у грошовій, натуральній та відробітковій (надання послуг орендодавцю) формах. Сторони можуть передбачити в договорі оренди поєднання різних форм орендної плати. Внесення орендної плати оформлюється письмово, за винятком перерахування коштів через фінансові установи.
Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ч. 1ст. 629 ЦК України).
Тлумачення ст. 629 ЦК України свідчить, що в ній закріплено один із фундаментів, на якому базується цивільне право - обов`язковість договору. Тобто з укладенням договору та виникненням зобов`язання його сторони набувають обов`язки (а не лише суб`єктивні права), які вони мають виконувати.
Відповідно до статті 409 ЦК України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.
Пунктом «в» частини першої статті 96 ЗК України визначено, що землекористувачі зобов`язані своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Відповідно до абзацу 1 частини 1статті 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено.
Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач зазначив, що не одержав від відповідача орендної плати за 2024 рік та частину орендної плати за 2023 рік, що є підставою для стягнення орендної плати у розмірі 33270,00 грн. та пеню у розмірі 421,20 грн.
Позивачем був запропонований такий розрахунок недоплаченої орендної плати – 2700,00 грн. з розрахунку наданого відповідачем в усній формі.
Позивачем був запропонований такий розрахунок середньої вартості оренди за 2024 рік: середня вартість зерна пшениці 8679,00 грн/т., з них 3 т. дорівнює 26037,00 грн., середня вартість насіння соняшнику 21558,00 грн/т., з них 150 кг дорівнює 3233,00 грн, середня вартість дерті 200 грн/30 кг, з них 200 кг. – 1300 грн., а разом 30570,00 грн.
Заперечуючи проти позову відповідач вказав, що позивачем не надано доказів саме такої вартості зернових, а також вказував на ту обставину, що строк дії договору становить до 20.06.2024 року, тобто відсутні підстави для стягнення орендної плати за весь рік. Наявність заборгованості представник відповідача не заперечував.
Матеріалами справи підтверджується, що під час укладення договору оренди землі, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов, про що свідчать їх підписи під договором, та погодили, що за користування земельними ділянками орендар щороку до 25 грудня зобов`язується сплачувати орендну плату.
Умовами Договору сторонами було визначено граничний строк внесення орендної плати орендарем до 25 грудня кожного року, оскільки укладений між сторонами договір оренди землі закінчився 20.06.2024 року, що визнається сторонами, обов`язок для відповідача щодо сплати за оренду землі за 2024 рік настав у день закінчення дії Договору.
За такого позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача орендної плати є законними і обґрунтованими, та з огляду на те, що відповідач хоч і заперечував розміру розрахованої позивачем орендної плати, однак свого розрахунку не навів, належними доказами не спростував, тому вимоги позивача підлягають задоволенню у розмірі заявленому у позовній заяві 33270,00 грн ( розмір орендної плати) та пеню у розмірі 421,20 грн.
Доводи відповідача про необґрунтованість вимог позивача через відсутність доказів саме визначеної середньої вартості насіння зернових суд першої інстанції вірно не взяв до уваги.
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу , інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі статтею 531 ЦК України боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту.
Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
На спростування цих обставин відповідачем не було подано жодних заперечень та не надано жодного доказу, тоді як відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судова колегія погоджується з проаналізованими судом першої інстанції в сукупності дослідженими доказами, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що стороною відповідача не доведено тих обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому заявлені вимоги задоволенню не підлягають.
Доводи скаржника про відсутність підстав для стягнення орендної плати за 2024 рік у зв`язку із закінченням строку дії договору 20.06.2024 є безпідставними.
Як убачається з матеріалів справи, відповідач користувався земельними ділянками у 2024 році до моменту припинення договору, а отже, отримував вигоди від такого користування. Закінчення строку дії договору не звільняє орендаря від обов`язку здійснити розрахунок за фактичне користування земельною ділянкою у період дії договору.
Встановлений договором строк внесення орендної плати визначає порядок виконання грошового зобов`язання, але не впливає на сам обов`язок сплатити орендну плату за користування земельною ділянкою.
Доводи апеляційної скарги щодо відсутності доказів вартості орендної плати за 2023 рік були предметом оцінки суду першої інстанції та не спростовують загального висновку суду про наявність заборгованості.
Сам факт наявності заборгованості скаржником не заперечувався, а відсутність доказів належного виконання зобов`язання свідчить про правомірність висновків суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог.
Посилання скаржника на недоведеність розміру орендної плати та відсутність належних доказів середньої вартості сільськогосподарської продукції не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.
Як убачається з матеріалів справи, позивачем надано розрахунок заборгованості із врахуванням умов договору оренди та середніх ринкових цін, що підтверджується відповідними роздруківками з відкритих джерел. Водночас скаржник, заперечуючи проти зазначеного розрахунку, не надав суду жодного альтернативного розрахунку, жодних доказів іншої вартості орендної плати або належного виконання зобов`язання.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. 
Скаржник цього обов`язку не виконав.
На підставі наведеного, висновки суду першої інстанції є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судом не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.
Доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.
Наведені скаржником в апеляційній скарзі доводи не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення скаржником норм процесуального закону.
З огляду на наведене вбачається, що судом з дотриманням вимог ст. ст. 89,263 ЦПК України дана належна оцінка доказам по справі, вірно встановлений характер спірних правовідносин і обґрунтовано зроблено висновок про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог.
На підставі вищенаведеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.
Загальний висновок суду за результатами розгляду апеляційної скарги
Відповідно до ст.375ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З урахуванням вищезазначеного колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-
у х в а л и в:
Апеляційну скаргу Моца Вадима Віталійовича, який діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Агрофірма Перемога 1 ЛТД» - залишити без задоволення.
Рішення Іванівського районного суду Одеської області від 10 червня 2025 року - залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий суддя        В.В. Кострицький

Судді         М.В. Назарова

В.А. Коновалова