Справа № 159/8162/25  Провадження №33/802/90/26 	Головуючий у 1 інстанції:Смалюх Р. Я. 	
	Доповідач: Клок  О. М.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 січня 2026 року         місто Луцьк
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Волинського апеляційного суду Клок О.М., з участю секретаря Зубрицької А.М., захисника Колєснік Н.В., особи, щодо якої складено протокол про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Колєснік Н.В. в інтересах ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України (РНОКПП: НОМЕР_1 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця, на постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 грудня 2025 року,

В С Т А Н О В И В

Вказаною постановою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 172-14 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 (однієї тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок.
Звільнено ОСОБА_1 від сплати судового збору, згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».
Згідно з постановою судді ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що він відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 29.09.2025 № 272-НР, 30.09.2025 виконував службові обов`язки в якості старшого групи оповіщення № 2. В порушення вимог законодавства та посадових обов`язків, старший солдат ОСОБА_1 , знаючи та розуміючи зміст покладених на нього обов`язків з військової служби, діючи всупереч зазначеним обов`язкам, діючи в супереч ст. 4, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, допустив перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, вчинене в умовах особливого періоду, а саме під час здійснення оповіщення застосував заходи фізичного впливу до громадянина ОСОБА_2 помістивши його до службового автомобіля, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.
Не погоджуючись із постановою судді суду першої інстанції, захисник подала апеляційну скаргу, у якій просить оскаржену постанову скасувати та закрити провадження у справі. Апеляційні вимоги обґрунтовує тим, що оскаржена постанова є незаконною та судом здійснено формальний розгляд справи без належної оцінки доказів та встановлення дійсних обставин справи. Апелянт вказує, що порушено право на захист, оскільки захисник звернулася з клопотанням про відкладення справи, однак справа була розглянута. Вказує, що протокол було складено лише 06.11.2025, а подія мала місце 30.09.2025, чим порошно вимоги ст. 254 КУпАП, що є істотним порушенням. Відсутні дані в підтвердження обсягу повноважень ОСОБА_1 (інструкція, витяг з функціональних обов`язків), а відтак і відомості щодо їх перевищення. Також протокол не містить ознак складу інкримінованого правопорушення ОСОБА_1 , а суд не маючи повноважень самостійно дійшов висновку про те, що останній фактично затримав ОСОБА_2 . Відеозаписом стверджується лише супровід ОСОБА_2 кількома військовослужбовцями. Не відібрано пояснення в свідків події. Відсутні повноваження особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення. При цьому посилається на рішення ЄСПЛ. 
Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши захисника та ОСОБА_1 , які скаргу підтримали з підстав викладених у ній, дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, апеляційний суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до приписів ч. 7 ст. 294 КУпАП, апеляційний суд переглядає справу в межах апеляційної скарги.
Вимоги ст. 280 КУпАП регламентують, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Положеннями ст. 251 КУпАП визначено, що доказами у справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
На думку апеляційного суду, вказані вимоги закону при винесенні постанови місцевим судом дотримані.
Визнаючи винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП та накладаючи на нього відповідне адміністративне стягнення, суд першої інстанції згідно вимог ст. 245, 247, 251, 252, 280 КУпАП належним чином з`ясував всі фактичні обставини, що мають істотне значення для її розгляду, ухваливши законне, обґрунтоване та справедливе рішення.
Перш за все, що стосується доводів апеляційної скарги захисника про порушення судом першої інстанції права на захист, що полягає в розгляді справи без участі її та ОСОБА_1 , то вони задоволенню не підлягають.
Зокрема, за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце, час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (ст. 268 КУпАП).
При цьому у судовому засіданні 26.11.2025 суддя роз`яснив особі яка притягується до адміністративної відповідальності положення ст. 63 Конституції України, права передбачені ст. 268 КУпАП., останній заявив клопотання про відкладення розгляду справи на іншу дату з метою реалізації ним права на захист та ознайомлення з матеріалами справи, розгляд справи було відкладено на 10.12.2025; при цьому 26.11.2025 ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи; 10.12.2025 ОСОБА_1 , через систему «Електронний суд» подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з хворобою; суддя відклав судовий розгляд на 15.12.2025 на 10.00 год. виклик у судове засідання ОСОБА_1 здійснювався через місце проходження служби, а також шляхом надсилання повістки в електронний кабінет в системі «Електронний суд», відповідно до Довідки про доставку електронного документа, судова повістка про виклик до суду була доставлена до електронного кабінету ОСОБА_1 11.12.2025 о 01.10.08 год, а відтак судова повістка була вручена у строк, який відповідає вимогам ч. 1 ст. 277-2 КУпАП. Крім того, 15.12.2025 до суду надійшло повідомлення ІНФОРМАЦІЯ_3 від 13.12.2025 про належне вручення повістки ОСОБА_1 у справі №159/8162/24.
Разом з тим захисник Колєснік Н.В. 15.12.2025 об 11:01год звернулася з клопотанням про відкладення розгляду справи, яке сформоване в системі «Електронний суд» 14.12.2025, мотивуючи недостатністю часу для ознайомлення із матеріалами справи, при тому, що ордер про надання правничої допомоги датується 15.10.2025. 
Апеляційний суд звертає увагу на те, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, повинна добросовісно використовувати надані їй процесуальні права, не зловживати ними та зобов`язана демонструвати готовність брати участь у судовому розгляді і утримуватися від використання методів, які пов`язані зі зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби, передбачені законом, для прискорення процедури слухання.
Таким чином, враховуючи обізнаність, як захисника, так і ОСОБА_1 про дату і час судового засідання, апеляційний суд не вбачає порушень права на захист та справедливий суд, у зв`язку з розглядом судом першої інстанції справи за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
Крім того, слід акцентувати увагу на те, що розгляд справи судом першої інстанції за відсутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності не є безумовною підставою для скасування судового рішення.
Факт вчинення ОСОБА_1 інкримінованого адміністративного правопорушення за обставин, зазначених в оскарженій постанові судді, підтверджується зібраними у справі і належним чином дослідженими місцевим судом доказами. Так, його вина у вчиненні адміністративного правопорушення повністю доводиться: протоколом про військове адміністративне правопорушення серії ЛВЛ № 447 від 06.11.2025, який відповідає вимогам ст. 256 КУпАП та складений уповноваженою на те особою, відтак доводи апеляційної скарги захисника в цій частині не ґрунтуються на вимогах закону; листом-повідомленням №02.23./102/2025 від 03.10.2025, витягом з наказу №205 від 21.07.2025 про прийняття посади та початок виконання посадових обов`язків ОСОБА_1 , витягом з наказу № 272-НР від 29.09.2025 відповідно до якого старший солдат ОСОБА_1 був призначений старшим групи оповіщення №2 на період 30.09.2025 та протягом часу виконання обов`язків старшого групи оповіщення виконував організаційно-розпорядчі обов`язки за спеціальним дорученням повноважного командування та був військовою службовою особою.
З відеозапису убачається, що ОСОБА_1 перебуваючи на території Ковельського міськрайонного суду Волинської області запропонував ОСОБА_2 прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 для складання адміністративних матеріалів за ст. 210-1 КУпАП, останній в категоричній формі відмовився в добровільному порядку прослідувати до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Після чого військовослужбовці групи оповіщення з безпосередньою участю самого ОСОБА_1 , із використанням заходів фізичного примусу помістили громадянина ОСОБА_2 до службового автомобіля. Фактично своїми діями здійснили адміністративне затримання ОСОБА_2 , не маючи на це відповідних повноважень.
Диспозиція ч. 2 ст.172-14 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення військовою службовою особою влади чи службових повноважень, тобто умисне вчинення дій, які явно виходять за межі наданих цій особі прав чи повноважень, вчинені в умовах особливого періоду.
Разом з тим, ч. 5 ст. 24 ЗУ «Про Національну поліцію» передбачає, що за зверненням територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, органів Служби безпеки України або розвідувальних органів України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, беруть участь у здійсненні заходів щодо оповіщення військовозобов`язаних та резервістів спільно з представниками територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, а також здійснюють адміністративне затримання та доставлення до цих центрів та органів призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1-1 КУпАП.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 262 КУпАП, адміністративне затримання провадиться: органами внутрішніх справ (Національною поліцією) – зокрема при порушенні призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, порушенні законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію.
Відтак адміністративне затримання та доставлення призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 КУпАП провадиться органами внутрішніх справ (Національною поліцією), інших органів чи посадових осіб, яких би законодавець уповноважив здійснювати адміністративне затримання та застосовувати фізичну силу до правопорушників, чинним законодавством не передбачено.
Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 172-14 КУпАП.
Посилання апелянта на те, що стосовно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення з порушенням вимог ч. 2 ст. 254 КУпАП апеляційний суд також вважає безпідставними, оскільки тільки після з`ясування всіх обставин правопорушення та встановлення причетності особи до вчиненого правопорушення уповноважена особа складає протокол, тобто після виконання всіх необхідних процесуальних дій.
Складений протокол відповідає загальним положенням ст. 256 КУпАП, містить в собі всі необхідні реквізити, підписи посадових осіб, фабулу інкримінованого правопорушення, належним чином оформлені додатки, тому підстав вважати протокол про адміністративне правопорушення недопустимим доказом апеляційний суд не вбачає.
За таких обставин, посилання в апеляційній скарзі на те, що протокол не відповідає вимогам ч. 2 ст. 254 КУпАП, не заслуговують на увагу.
Як і твердження захисника щодо відсутності в протоколі про адміністративне правопорушення конкретних нормативних актів із переліком службових обов`язків, з огляду на їх зазначення: діючи всупереч ст. 4, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. ст. 1-3, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України. 
Витягом з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 №272-НР від 29.09.2025 підтверджується, що ОСОБА_1 – службова особа (а.с.12-14). 
Враховуючи наведене вище, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою, а підстав для скасування оскарженого судового рішення та закриття провадження у справі з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, апеляційний суд не вбачає.
На підставі викладеного та керуючись ст. 294 КУпАП,

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу захисника Колєснік Н.В. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 15 грудня 2025 року стосовно останнього – без змін.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя
Волинського апеляційного суду     О.М.Клок