СХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2026 року м. Харків Справа № 922/2898/25 

Східний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів:
головуючий суддя Гребенюк Н.В., суддя Слободін М.М., суддя Шутенко І.А.,

без участі представників сторін,
розглянувши у приміщенні Східного апеляційного господарського суду апеляційну скаргу Приватного підприємства "Меристема" (вх.№2444Х) на рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2025 (повний текст судового рішення складений та підписаний 27.10.2025, суддя Є.М. Жиляєв) у справі №922/2898/25
за позовом Комунального підприємства "Харківські теплові мережі", м. Харків,
до Приватного підприємства "Меристема", м. Київ, 
про стягнення 79 017, 34грн

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" звернулось до Господарського суду Харківської області з позовом до Приватного підприємства "Меристема", в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 79 017, 34грн, з яких:
- 66 362, 99грн - заборгованість за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року;
- 598, 32грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по червень 2025 року;
- 12 056, 03грн - технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня 2022 року по червень 2025 року.
Також до стягнення заявлені судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2 422, 40грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що станом на 21.08.2025 відповідач має заборгованість за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, яка складає 66 362, 99грн, що утворилась за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року. Крім того, відповідач має заборгованість зі сплати абонентської плати за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії, що складає 598, 32грн, та заборгованість з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності, яка складає 12 056, 03грн, що утворилась за період з липня 2022 року по червень 2025 року.
Рішенням Господарського суду Харківської області від 27.10.2025 позов задоволено повністю. Стягнуто з Приватного підприємства "Меристема" на користь Комунального підприємства "Харківські теплові мережі" 66 362, 99грн заборгованості за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року; 598, 32грн абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по червень 2025 року; 12 056, 03грн заборгованості з технічного обслуговування на поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за публічним договором за період з липня 2022 року по червня 2025 року та 2 422, 40грн судового збору.
Рішення місцевого господарського суду мотивовано тим, що Індивідуальний договір є укладеним між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) в силу вимог закону та набрали чинності з 01.12.2021, у зв`язку з чим, такий договір є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.
Судом першої інстанції досліджено доданий позивачем до позовної заяви розрахунок нарахувань, звірено усі зазначені в ньому дані з наявними у матеріалах справи актами наданих послуг по відпуску теплової енергії, рахунками-фактурами, і встановлено, що усі зазначені у розрахунку відомості відповідають первинним документам. У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з претензіями щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості. Відтак, враховуючи реальність отриманих відповідачем послуг, суд дійшов висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію в загальному розмірі 66 362, 99грн та за абонентську плату в розмірі 598, 32грн є підтвердженою.
Місцевий господарський суд також встановив, що факт наявності заборгованості за невиконання зобов`язань по оплаті послуг за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за договором з технічного обслуговування в сумі 12 056, 03грн за період з липня 2022 року по червня 2025 року підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі, та відповідачем зі свого боку не спростовано.
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, відповідач звернувся до Східного апеляційного господарського суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2025 скасувати і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Також апелянт просить у разі ухвалення відповідного рішення на його користь, стягнути з позивача судовий збір за подання апеляційної скарги, та включити в судові витрати на правничу допомогу у розмірі 30 000, 00грн. 
Свої вимоги апелянт обґрунтовує тим, що суд першої інстанції належним чином не дослідив питання щодо наявності/відсутності підстав для розрахунку спожитих відповідачем обсягів теплової енергії на підставі показань загальнобудинкового лічильника за кожен розрахунковий період, вийшов за межі заявлених позовних вимог, не дотримуючись правових норм процесуального законодавства України, помилково дійшов висновку про законність підстав для укладення між позивачем та відповідачем Індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії, який є публічним договором, в той час, як відповідач послуги з теплопостачання від позивача ніколи не отримував і не отримує, у зв`язку з тим, що нежитлові приміщення не споживають теплову енергію взагалі. 
Як зазначає апелянт, позивач не надав доказів на підтвердження показань загальнобудинкового лічильника, не зазначена площа місць загального користування, допоміжних приміщень будинку за адресою: м. Харків, вул. Молочна, 11, корпус 6, які опалюються, не навів належного розрахунку боргу із зазначенням площі по приміщенню відповідача, не надав доказів того, що місця загального користування, допоміжні приміщення опалюються. У тому числі, позивач не надав доказів, якими підтверджується подача та припинення теплоносія на житловий будинок за вказаною адресою.
Також апелянт посилається на те, що суд першої інстанції не перевірив та не вказав в оспорюваному рішенні, що ним перевірено правильність розрахунку позивача.
На думку апелянта, між сторонами у справі не виникли договірні відносини за Публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної власності та інших форм власності від 01.07.2022.
Апелянт вказує на те, що за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення, відповідачем оплачуються на підставі діючого договору №4/402/14 від 16.05.2014, укладеного з КП "Жилкомсервіс". 
Відповідно до витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.11.2025, для розгляду справи №922/2898/25 визначено колегію суддів у складі: головуючий суддя (суддя-доповідач) Гребенюк Н.В., судді Слободін М.М., Шутенко І.А.
Колегія суддів апеляційного господарського суду зазначає, що у даному випадку апелянтом було подано апеляційну скаргу на рішення господарського суду у справі з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, за таких підстав, відповідно до частини 10 статті 270 Господарського процесуального кодексу України, апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.
Крім того, дана справа не відноситься до категорії справ, зазначених у частині 4 статті 247 Господарського процесуального кодексу України, що не можуть бути розглянуті у порядку спрощеного провадження.
Ухвалою Східного апеляційного господарського суду від 25.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного підприємства "Меристема" на рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2025 у справі №922/2898/25. Встановлено учасникам справи строк до 11.12.2025 для подання відзиву на апеляційну скаргу, заяв, клопотань та письмових пояснень з доказами їх надсилання учасникам провадження. Постановлено розпочати розгляд справи з 11.12.2025 без повідомлення учасників справи.
11.12.2025 від позивача надійшов відзив на апеляційну скаргу, просить залишити апеляційну скаргу без задоволення.
Як зазначає позивач, система опалення нежитлових приміщень є невід`ємною частиною централізованого системи опалення будинку в цілому. Нарахування плати за послугу з постачання теплової енергії виконується згідно з показами будинкового приладу обліку теплової енергії. Позивачем при нарахуванні заборгованості правильно застосований тариф на теплову енергію.
Дослідивши матеріали справи, які суд визнає достатніми для розгляду апеляційної скарги у спрощеному провадженні, викладені в апеляційній скарзі доводи апелянта та доводи позивача, викладені у відзиві на апеляційну скаргу, перевіривши правильність застосування господарським судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також повноту встановлення обставин справи та відповідність їх наданим доказам, відповідно до статті 269 Господарського процесуального кодексу України, якою передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги, колегія суддів Східного апеляційного господарського суду дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.

Як встановлено місцевим господарським судом, відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26.05.2025 року, Приватне підприємство "Меристема" є власником нежитлових приміщень 1-го поверху № 14-16, 16а, 17-21, 21а, 21б, 22 площею 119, 1кв.м, №1-9,3а площею 290, 3кв.м, за адресою: вул. Молочна, 11, корпус 6 у місті Харкові.
У будинку єдина система централізованого опалення, теплопостачання в яке здійснює КП "Харківські теплові мережі".
Будинок обладнаний приладом обліку споживання теплової енергії, тому розрахунки вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснюються відповідно до показників приладу обліку.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки та об`єкти соціальної сфери позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а постачання гарячої води - цілодобово та підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалювальних сезонів 2023-2025рр. до будівель в цілому.
Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будинку.
31.10.2021 на офіційному веб-сайті КП "Харківські теплові мережі" www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет був розміщений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Індивідуальний договір).
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 та укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому непідписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не передбачає підписання заяви-приєднання.
З матеріалів справи вбачається, що відповідач з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги.
Отже, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги".
Крім цього, факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку 11, корпус 6 у місті Харкові, в якому знаходяться приміщення, які належали відповідачу на праві власності, підтверджуються актами підключення/включення, а також відомостями обліку споживання теплової енергії за спірний період, облік якої здійснювався на підставі теплолічильника.
Зважаючи на наведене, суд першої інстанції встановив, що Індивідуальний договір є укладеним між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) в силу вимог закону та набрав чинності з 01.12.2021, у зв`язку з чим, такий договір є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг.
Станом на 21.08.2025 заборгованість за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 66 362, 99грн, яка утворилась за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року.
Відповідно пункту 30 Договору, споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з плати за послугу, плати за абонентське обслуговування.
Відповідачу направлялися рахунки-фактури.
Станом на 21.08.2025 абонентська плата за Індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії складає 598, 32грн, яка утворилась за період з липня 2022 року по червень 2025 року.
Відповідно до пункту 5 Індивідуального договору виконавець зобов`язується надавати споживачу послугу відповідної якості та в обсязі відповідно до теплового навантаження будинку, а споживач зобов`язується своєчасно та в повному обсязі оплачувати надану послугу в строки і на умовах, що визначені цим договором.
Обсяг спожитої споживачем послуги визначається як частина обсягу теплової енергії, спожитої у будинку для потреб опалення, визначеної та розподіленої згідно з вимогами Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", та складається з:
- обсягу теплової енергії на опалення приміщення споживача безпосередньо;
- частини обсягу теплової енергії на задоволення загальнобудинкових потреб на опалення, який складається з обсягу теплової енергії на опалення місць загального користування і допоміжних приміщень будинку;
- та обсягу теплової енергії на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення.
Пунктом 30 Індивідуального договору встановлено, що споживач вносить однією сумою плату виконавцю, яка складається з:
- плати за послугу, визначеної відповідно до Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 №830 Методики розподілу, що розраховується виходячи з розміру затвердженого уповноваженим органом тарифу та обсягу її споживання;
- плати за абонентське обслуговування в розмірі, визначеному виконавцем, але не вище граничного розміру, визначеного Кабінетом Міністрів України, інформація про яку розміщується на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця https://hts.kharkov.ua/docs/2022_02_01_104_abonplata.pdf.
Наказом КП "ХАРКІВСЬКІ ТЕПЛОВІ МЕРЕЖІ" від 01.02.2022 №104 (посилання на який містить Індивідуальний договір) було затверджено розміри плати за абонентське обслуговування на одного абонента, зокрема, за послуги з постачання теплової енергії з урахуванням витрат по обслуговуванню вузлів комерційного обліку в розмірі 16, 62грн.
Споживач здійснює оплату за цим договором щомісяця не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, що є граничним строком внесення плати за спожиту послугу (пункт 34 Індивідуального договору).
Споживач зобов`язаний оплачувати надану послугу за ціною/тарифом, встановленими відповідно до законодавства, а також вносити плату за абонентське обслуговування у строки, встановлені цим договором (підпункт 3 пункту 41 Індивідуального договору).
Оформлення претензій споживача щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості здійснюється в порядку, визначеному статтею 27 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" (пункт 47 Індивідуального договору).
Вартістю послуг з постачання гарячої води та послуги з постачання теплової енергії є встановлені відповідно до законодавства тарифи (пункт 31 Індивідуального договору).
Згідно наданого позивачем розрахунку нарахувань, заборгованість відповідача перед позивачем становить: 66 362, 99грн - заборгованість за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року та 598, 32грн - абонентська плата за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії за період з липня 2022 року по червень 2025 року.
Судом першої інстанції досліджено доданий позивачем до позовної заяви розрахунок нарахувань, звірено усі зазначені в ньому дані з наявними у матеріалах справи актами наданих послуг по відпуску теплової енергії, рахунками-фактурами, і встановлено, що усі зазначені у Розрахунку відомості відповідають первинним документам.
У матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з претензіями щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості.
Крім того, як встановлено місцевим господарським судом, на офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 01.07.2022 опубліковано публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.
Відповідно до положень пункту 30 Договору з технічного обслуговування цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
За умовами пункту 4 Договору з технічного обслуговування, фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.
У постанові від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 Верховний Суд за аналогічних обставин погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що споживач фактично акцептував умови Типового індивідуального договору шляхом отримання відповідних послуг теплопостачальника.
Відповідно до пункту 11 Договору з технічного обслуговування вартість послуг з технічного обслуговування (у тому числі з аварійного) обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання складає 0,818 грн. за 1 кв. м (з ПДВ) опалювальної площі.
Факт наявності заборгованості за невиконання зобов`язань по оплаті послуг за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Договором з технічного обслуговування в сумі 12 056, 03грн за період з липня 2022 року по червня 2025 року підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі, та відповідачем зі свого боку не спростовано.
Відповідачем не надано доказів на підтвердження сплати ним заборгованості за технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем теплопостачання за Договором з технічного обслуговування.

Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд апеляційної інстанції виходить з такого.
Відповідно до статті 205 Цивільного кодексу України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням.
Частиною 1 статті 638 Цивільного кодексу України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Відповідно до частини 1 статті 639 Цивільного кодексу України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом.
Згідно з положеннями статей 627-629 Цивільного кодексу України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Як встановив суд першої інстанції, договір між сторонами у формі єдиного документу не укладався, проте, суд апеляційної інстанції зазначає, що цивільні права та обов`язки сторін виникли в порядку частини 1 статті 11 Цивільного кодексу України з дій осіб, які в силу загальних правил і змісту цивільного законодавства породжують взаємні права та обов`язки.
Cпоживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. 
Вказана позиція є усталеною та викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №922/4239/16, Верховного Суду від 09.06.2021 у справі №303/7554/16-ц, 25.09.2019 у справі № 522/401/15-ц та 10.12.2018 у справі № 638/11034/15-ц, від 26.04.2018 у справі №904/6293/17 тощо.
Підставою для виникнення зобов`язань з оплати за отриману теплову енергію без укладення договору є, насамперед, факт надання відповідних послуг / постачання товарної продукції, а також доведення обсягу та вартості таких послуг належними та допустимими доказами, адже споживання теплової енергії не може бути безоплатним
Як вбачається із матеріалів справи, належне відповідачу нерухоме майно знаходиться у житловому будинку із централізованим опаленням.
При цьому, апеляційний суд враховує, що теплопостачання - це особливий вид комунальної послуги. Система теплопостачання для здійснення покладених на неї завдань виконується з окремих технологічно пов`язаних частин, що складають єдину систему централізованого постачання, включає сукупність взаємопов`язаних джерел теплової енергії (технічних елементів і пристроїв), призначених для передачі у приміщення необхідної кількості тепла та підтримання в них заданої температури повітряного середовища. 
Оскільки належне відповідачу приміщення знаходиться у житловому будинку, який має єдину загальнобудинкову систему опалення, технічна можливість не поставлення теплової енергії останньому відсутня.
Єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. 
Наведене відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду від 19.08.2019 у справі №226/1437/16-ц (провадження №61-29708св18).
Проте, таких доказів відповідач суду не надав, з огляду на що, суд відхиляє доводи апелянта, що відповідач послуги з теплопостачання від позивача ніколи не отримував і не отримує, у зв`язку з тим, що нежитлові приміщення не споживають теплову енергію взагалі.
Таким чином, оскільки позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг централізованого опалення, відповідач зобов`язаний оплатити надані послуги, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання. 
Матеріалами справи підтверджується, що за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року позивач надавав відповідачу послуги з опалення належного відповідачу приміщення.
Постачання теплової енергії на потреби опалення у житлові будинки та об`єкти соціальної сфери позивач здійснює на підставі розпоряджень Харківського міського голови про початок та кінець опалювальних сезонів, а постачання гарячої води - цілодобово та підтверджується актами про підключення та відключення опалення на початку та наприкінці опалювальних сезонів 2023-2025рр. до будівель в цілому.
Вищезазначені акти на підключення та відключення опалення підписані та скріплені печатками уповноважених представників КП "Харківські теплові мережі" та балансоутримувача будинку.
Будинок за вищезазначеною адресою обладнаний приладом обліку, тому розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення по об`єкту здійснювався згідно показань приладів обліку, встановленого у будинку.
Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону України "Про житлово-комунальні послуги", у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі організації договірних відносин з виконавцем комунальної послуги протягом строку, визначеного в пункті 4 цього розділу, між виконавцем та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до частини сьомої статті 14 цього Закону. 
Наведені положення спеціального законодавства у сфері надання комунальних послуг свідчать про те, що законодавець унормував обов`язок підприємства теплопостачання з 01.05.2019 (тобто з дати, коли набрав чинності Закон України "Про житлово-комунальні послуги" у новій редакції) укладати договори на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води за новими правилами, які в силу вимог Закону мали бути укладені виконавцями відповідних комунальних послуг та споживачами цих послуг протягом двох місяців з дня набрання чинності постановою Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 №1022, з урахуванням волевиявлення споживача щодо обрання моделі договірних відносин. 
Водночас, за відсутності волевиявлення співвласників багатоквартирних будинків щодо прийняття рішення про модель організації договірних відносин з виконавцями комунальних послуг ініціатива щодо його укладення надається безпосередньо виконавцям таких послуг, що мало місце у цій справі (близька за змістом правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 18.11.2021 у справі №908/3233/20, від 14.12.2023 у справі № 908/2078/22 та від 09.04.2024 у справі №908/710/23). 
31.10.2021 на офіційному веб-сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет був розміщений Індивідуальний договір про надання послуги з постачання теплової енергії (надалі - Індивідуальний договір). 
Зазначений договір є публічним договором приєднання, який набрав чинності з 01.12.2021 та укладений з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 ЦК України.
Суд першої інстанції зазначив, що законодавцем була передбачена неактивність споживачів щодо укладання договорів, тому непідписання заяви-приєднання до договору не є наслідком відсутності підстав для укладання договору, оскільки у даному випадку договір є не тільки договором приєднання, але й договором публічним, що не передбачає підписання заяви-приєднання. 
Відповідач з дня опублікування тексту вищенаведеного індивідуального договору на офіційному веб-сайті виконавця послуг (позивача) не прийняв рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклав відповідний договір з позивачем як виконавцем комунальної послуги. 
Отже, відповідачем було прийнято (акцептовано) оферту позивача укласти індивідуальний договір шляхом мовчазної згоди в порядку частини п`ятої статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги". 
Факт отримання відповідачем послуги з постачання теплової енергії до житлового будинку підтверджуються актами підключення/включення, а також відомостями обліку споживання теплової енергії за спірний період, облік якої здійснювався на підставі теплолічильника. 
Тому суд першої інстанції обґрунтовано зазначив, що Індивідуальний договір є укладеним між позивачем (як теплопостачальною організацією) та відповідачем (як споживачем) в силу вимог закону та набрали чинності з 01.12.2021, у зв`язку з чим, такий договір є обов`язковим для виконання сторонами, у тому числі і щодо своєчасної та повної оплати відповідачем наданих позивачем послуг. 
Згідно зі статтею 1 Закону України “Про житлово-комунальні послуги”, житлово -комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. 
Підключення та відключення споживачів, що мають єдину з житловими будинками систему опалення, здійснюється одночасно з підключенням та відключенням внутрішньої системи опалення та гарячого водопостачання житлових будинків в цілому. Опалення є системою, яка гідравлічно та теплотехнічно об`єднує усі приміщення в житловому будинку. 
Будинок обладнаний приладом обліку споживання теплової енергії, тому розрахунки вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснюються відповідно до показників приладу обліку. 
Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 10 Закону України "Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання", загальний обсяг теплової енергії (крім обсягу теплової енергії, витраченого на приготування гарячої води, забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції), опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також приміщень, де встановлені вузли розподільного обліку теплової енергії/прилади - розподілювачі теплової енергії) розподіляється між споживачами, приміщення/опалювальні прилади яких не оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії, пропорційно до опалюваної площі (об`єму) таких споживачів.
Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії/вузлами розподільного обліку витрати теплоносія (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями відповідно до методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі відповідно до пункту 5 частини другої цієї статті. 
Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затверджена Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22.11.2018 №315 (надалі - Методика №315), встановлює порядок розподілу між споживачами спожитих у будівлі/будинку послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), обсяг споживання яких визначений за допомогою вузла (вузлів) комерційного обліку або розрахунково у разі його (їх) відсутності, тимчасового виходу з ладу або втрати, та послуги з централізованого водовідведення, обсяг споживання якої визначається відповідно до обсягу споживання інших комунальних послуг. 
Нормами Розділу І Методики №315 визначено, що розподіл між споживачами обсягу спожитих комунальних послуг здійснюється на підставі визначених на розрахункову дату споживання (фактичних, розрахункових або скоригованих (приведених)) обсягів комунальної послуги за відповідний розрахунковий період. Розрахунковою датою є останній день розрахункового періоду. 
Розподіл обсягів спожитих у будівлі/будинку комунальних послуг здійснюється між споживачами для житлових та нежитлових приміщень (в тому числі приміщень з індивідуальним опаленням, вбудованих, вбудовано-прибудованих або прибудованих приміщень, а також приміщень, які обладнані окремим входом), які є самостійними об`єктами нерухомого майна, не є самостійними об`єктами нерухомого майна, але перебувають у користуванні різних споживачів відповідних комунальних послуг. 
Розподіл між споживачами загального обсягу спожитої комунальної послуги у будівлі/будинку за відповідний розрахунковий період (далі - розподіл) здійснюється з урахуванням показань вузлів комерційного та розподільного обліку (теплолічильників, лічильників холодної води, лічильників гарячої води), установлених як у приміщеннях, так і за їх межами, або приладів-розподілювачів теплової енергії, установлених на опалювальних Приладах опалюваних приміщень, а в окремих випадках - розрахунково. 
Будинок, в якому розташовуються нежитлові приміщення відповідача, опалюється за рахунок надання послуг з теплової енергії, тому, відповідач, незважаючи на те, що ці приміщення мають окремий ввід, відповідно до Закону України “Про житлово-комунальні послуги” має нести витрати за теплову енергію, яка витрачається на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, а також на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання згідно Методики №315, та Закону України “Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання”. 
Судом першої інстанції правильно зазначено, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази на підтвердження звернення відповідача до позивача з претензіями щодо ненадання послуги, надання її не в повному обсязі або надання послуги неналежної якості до звернення позивачем з даним позовом.
Згідно частини 6 статті 19 Закону України "Про теплопостачання", споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Стаття 526 Цивільного кодексу передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. 
Згідно зі статтею 509 Цивільного кодексу України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
На підтвердження заборгованості відповідача позивач надав акти приймання-передачі теплової енергії за період з жовтня 2023 року по квітень 2025 року.
Саме по собі непідписання відповідачем надісланих йому актів не є правовою підставою для звільнення від оплати отриманих послуг.
Доводи апелянта, що суд першої інстанції не перевірив та не вказав в оспорюваному рішенні, що ним перевірено правильність розрахунку позивача, спростовуються безпосередньо мотивувальною частиною рішення, в якому судом детально надано оцінку розрахунку позивача.
З огляду на викладене, судова колегія погоджується з висновком місцевого господарського суду щодо підтвердженості заборгованості відповідача перед позивачем за поставлену теплову енергію в загальному розмірі 66 362, 99грн та за абонентську плату в розмірі 598, 32грн.
Щодо доводів апелянта, що між сторонами у справі не виникли договірні відносини за Публічним договором з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної власності та інших форм власності від 01.07.2022, судова колегія зазначає таке.
На офіційному сайті позивача www.hts.kharkov.ua в мережі Інтернет 01.07.2022 опубліковано публічний договір з технічного обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності.
Відповідно до положень пункту 30 Договору з технічного обслуговування цей договір набирає чинності з моменту акцептування його споживачем, але не раніше ніж через 30 днів з моменту опублікування і діє протягом одного року з дати набрання чинності.
За умовами пункту 4 Договору з технічного обслуговування у фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема шляхом оплати рахунка, отриманого від виконавця послуги, або фактичного отримання послуги.
У постанові від 14.12.2023 у справі №908/2078/22 Верховний Суд за аналогічних обставин погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про те, що споживач фактично акцептував умови Типового індивідуального договору шляхом отримання відповідних послуг теплопостачальника.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заборгованість за технічне обслуговування та поточний ремонт внутрішньобудинкових систем теплопостачання багатоквартирних будинків житлового фонду комунальної та інших форм власності за Договором з технічного обслуговування, що утворилася за період з липня 2022 року до червня 2025 року і становить 12 056, 03грн, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки позовні вимоги в цій частині доведені матеріалами справи і відповідачем не спростовані.
Доводи апелянта, що за послуги з технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем гарячого водопостачання, технічного обслуговування внутрішньобудинкових систем централізованого опалення ним оплачуються на підставі діючого договору №4/402/14 від 16.05.2014, укладеного з КП "Жилкомсервіс", спірних правовідносин не стосуються. 
З огляду на викладене, враховуючи, що місцевий господарський суд забезпечив дотримання вимог чинного законодавства щодо всебічного, повного та об`єктивного дослідження усіх фактичних обставин, що мають значення для справи, та дав належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам, а доводи апелянта не є підставою для скасування рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу Приватного підприємства "Меристема" слід залишити без задоволення, а рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2025 у справі №922/2898/25 – без змін.
Відповідно до частини 1 статті 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати апелянта зі сплати судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на апелянта.
Керуючись ст.ст. 129, 256, 269-270, 273, п. 1 ч. 1 ст. 275, ст. 276, 282-284 Господарського процесуального кодексу України, Східний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "Меристема" залишити без задоволення.
Рішення Господарського суду Харківської області від 27.10.2025 у справі №922/2898/25 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її ухвалення. Порядок і строки оскарження постанови передбачені статтями 286-289 Господарського процесуального кодексу України.

Головуючий суддя Н.В. Гребенюк

Суддя М.М. Слободін 

Суддя І.А. Шутенко