Номер провадження 1-кп/754/540/26
Справа№754/19777/25
Вирок 
Іменем України

08 січня 2026 року
місто Київ

Деснянський районний суд м. Києва в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника - адвоката ОСОБА_5 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Деснянського районного суду міста Києва кримінальне провадження № 12025105030000923 від 03.11.2025 відносно
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Київ, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, неодруженого, працевлаштованого не офіційно, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,
обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у невстановленому під час проведення дізнання місці, у невстановлені час та спосіб, з метою незаконного зберігання психотропної речовини для власного вживання, без мети збуту, придбав 1 (один) полімерний зіп-пакет в середині з фрагментом паперу на якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - ЛСД, масою 0,00001 г, яку поклав до лівої кишені штанів -джинсів та почав зберігати.
Надалі, 03.11.2025 близько 13 год. 20 хв. проходячи біля буд. 9 по проспекту Лісовому в місті Києві, ОСОБА_4 був затриманий працівниками поліції.
У ході затримання та особистого обшуку у ОСОБА_4 працівниками поліції було виявлено та вилучено з лівої кишені штанів - джинсів, в які він був одягнений, вищевказаний 1 (один) полімерний зіп-пакет в середині з фрагментом паперу на якому міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - ЛСД, масою 0,00001 г, яку ОСОБА_4 незаконно придбав та зберігав для власного вживання без мети збуту.
Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю та пояснив, що 03.11.2025 йшов через ліс до пр-ту Лісового. Під деревом обвинувачений побачив прозорий зіп-пакет всередині якого була знайома йому речовина - ЛСД, марка, яку він підняв, поклав до лівої кишені куртки та мав намір спожити із товаришами. Через деякий час до обвинуваченого підійшли працівники поліції, яким він добровільно видав знайдену речовину.
Обвинувачений ОСОБА_4 не оспорює фактичні обставини, пояснивши при цьому, що він правильно розуміє зміст пред`явленого йому обвинувачення та не заперечує про визнання недоцільним дослідження доказів, щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, крім того у суду немає сумнівів в добровільності та істинності його позиції, а тому суд, роз`яснивши обвинуваченому порядок та наслідки розгляду справи в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винність обвинуваченого ОСОБА_4 знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 309 КК України, як незаконне придбання та зберігання психотропної речовини без мети збуту.
Відповідно до загальних засад призначення кримінального покарання, передбачених ст. 65 КК України, суд призначає покарання, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.
Так, санкцією ч. 1 ст. 309 КК України передбачено покарання у виді штрафу від однієї тисячі до трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або пробаційним наглядом на строк до п`яти років, або обмеженням волі на той самий строк.
Відповідно до встановлених обставин, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, яке за класифікацією, згідно ст. 12 КК України, є кримінальним проступком.
У відповідності до ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.
Відповідно до принципу індивідуалізації юридичної відповідальності, призначене судом покарання повинно відповідати ступеню суспільної небезпеки злочину, обставинам його вчинення та враховувати особу винного, тобто бути справедливим.
Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.
Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає - щире каяття, яке полягає, зокрема, у визнанні обставин, передбачених п. 1 ч. 1 ст. 91 КПК щодо події кримінального правопорушення, у т.ч. часу, місця, способу учинення.
Основною формою прояву щирого каяття є повне визнання особою своєї вини та правдива розповідь про всі відомі їй обставини вчиненого злочину. Якщо особа приховує суттєві обставини вчиненого злочину, що значно ускладнює його розкриття, визнає свою вину лише частково для того, щоб уникнути справедливого покарання, її каяття не можна визнати щирим, справжнім. Щире каяття повинно ґрунтуватися на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась, та нести кримінальну відповідальність за вчинене, а також зазначена обставина має знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.
Щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що він визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.
Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочину, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого.
Обвинувачений ОСОБА_4 висловив щирий жаль з приводу учинених дій та осуд своєї поведінки.
Обставин, які згідно ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_4 , судом не встановлено.
Відповідно до даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 : він раніше не судимий, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, під наглядом лікаря - психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо.
Також судом враховуються позиції: прокурора, який просила визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян; обвинуваченого, який у вчиненому розкаявся, та запевнив що більше порушувати закон не буде; та захисника який погодився із позицією прокурора.
Обираючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 309 КК України, суд робить висновок про необхідність призначення йому покарання у виді штрафу в межах встановлених у санкції відповідної статі особливої частини КК України, з огляду на пом`якшуючу обставину, наслідки вчиненого кримінального правопорушення і характеризуючі особу обвинуваченого відомості, який: раніше не судимий, має визначене місце проживання, не одружений, під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває, під наглядом лікаря - психіатра не перебуває, характеризується посередньо, відсутність обставин які обтяжують покарання.
Дане покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, адже втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).
Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, в той час, як покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових злочинів як самим засудженим, так і іншими особами, зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з урахуванням того, що оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.
Цивільний позов у кримінальному провадженні не пред`являвся.
Питання про долю речових доказів в кримінальному провадженні, суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України. 
Згідно вимог ст. 124 КПК України, із ОСОБА_4 на користь держави підлягають стягненню витрати на залучення експерта.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України, і призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень.
До набрання вироком законної сили запобіжний захід стосовно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирати.
Речові докази в кримінальному провадженні: СD-R диск із записом до протоколу затримання ОСОБА_4 від 03.11.2025 - зберігати при матеріалах кримінального провадження; фрагмент паперу на якому виявлено особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - ЛСД, масою 0,00001 г. - знищити.
Стягнути з ОСОБА_4 в доход держави процесуальні витрати в сумі 3565 грн. 60 коп., за проведення експертизи.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляції через Деснянський районний суд м. Києва протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Суддя            ОСОБА_1