Справа № 185/8227/25
1-кп/185/995/26 
В И Р О К 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2026 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді - ОСОБА_1 ,
за участі секретаря - ОСОБА_2 , 

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Павлограді кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12025041370001206 від 16 липня 2025 року за обвинуваченням
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлограда Дніпропетровської області, громадянина України, із середньо- спеціальною освітою, не одруженого, не працюючого, має на утриманні неповнолітню дитину - ОСОБА_4 , 2014 року народження, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,
 раніше не судимого,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України 

за участі:
прокурора - ОСОБА_5 ,
захисника 
обвинуваченого - ОСОБА_6 ,
обвинуваченого - ОСОБА_7 ,
потерпілого - ОСОБА_8 

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_7 , 01.07.2025 року приблизно об 11.00 год. перебував разом з потерпілим ОСОБА_8 в лісосмузі, що розташована по вулиці Тетяни Федорової м. Павлограда Дніпропетровської області неподалік гаражного кооперативу «Лиман», де разом розпивали спиртні напої. Під час розпиття спиртних напоїв потерпілий ОСОБА_8 неодноразово діставав зі своєї сумки мобільний телефон марки «Samsung A35 5G», в цей час у ОСОБА_7 виник умисел на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.
Надалі, ОСОБА_7 , в той же день, приблизно о 13 год. 45 хв., реалізуючи свій злочинний умисел, керуючись корисливим мотивом, переслідуючи мету незаконного збагачення за рахунок чужого майна, скориставшись тим, що відсутній контроль зі сторони власника майна, а саме тим, що потерпілий ОСОБА_8 перебував у стані алкогольного сп`яніння, ОСОБА_7 розуміючи, що його злочинні дії залишаться ніким не поміченими, шляхом вільного доступу, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung A35 5G», синього кольору, IMEI - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_8 , чим спричинив останньому матеріального збитку на суму 9717,71 грн.
Після чого, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину з викраденим майном зник та розпорядився ним на власний розсуд.
Ознаки встановленого судом діяння відповідають ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.
Дії ОСОБА_7 слід кваліфікувати за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.
25 липня 2025 року між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та ОСОБА_7 укладена угода про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України, яка надійшла до суду разом з обвинувальним актом. Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного. Дана угода укладена з письмової згоди потерпілого.
Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України при прийнятті рішення у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.
Відповідно до укладеної угоди ОСОБА_7 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в обсязі висунутого обвинувачення.
ОСОБА_7 у судовому засіданні пояснив, що він повністю розуміє, що має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину кримінального правопорушення. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє наслідки укладення та затвердження угоди у вигляді обмеження права оскаржити вирок згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, а також відмови від судового розгляду, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, та відмову допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подавати докази, що свідчать на його користь. Також обвинувачений пояснив, що він розуміє характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винним, вид покарання, який буде застосовано до нього у разі затвердження угоди. Угоду щодо визнання винуватості з прокурором він уклав добровільно, без насильства, примусу чи погроз, та без впливу будь-яких обставин, не обумовлених в угоді. Просив суд затвердити укладену між ним та прокурором угоду про визнання винуватості.
Також зазначив, що він повністю визнає свою вину у вчиненні злочину, щиро розкаявся та відшкодував завданий збиток.
Потерпілий ОСОБА_8 повідомив про згоду з Угодою.
Також судом досліджено характеризуючі дані щодо обвинуваченого.
Прокурор, захисник у підготовчому судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просили цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.
В угоді передбачено, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.
Розглядаючи у порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.
Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачений беззастережно визнав себе винуватим, згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним злочином, який відноситься до тяжких, в результаті вчинення якого потерпілому було завдано матеріальну шкоду в сумі 9717, 71грн.
Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.
При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.
Тому суд приходить до висновку, що умови угоди не порушують інтереси сторін і відповідають інтересам суспільства, обвинувачений взмозі виконати взяті на себе зобов`язання та присутні фактичні підстави для визнання його винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, що встановлено під час допиту обвинуваченого.
Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК України та КК України, суд, врахувавши викладені доводи сторін кримінального провадження, дослідивши докази, надані стороною обвинувачення, дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується особа, та наявні всі правові та фактичні підстави для затвердження угоди.
Крім того, відповідно до укладеної угоди, сторони погодили покарання відповідно до санкції ч. 4 ст. 185 КК України - у виді п`яти років позбавлення волі. На підставі 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком із застосуванням положень ст. 76 КК України. Обвинувачений пояснив, що він розуміє визначене покарання. 
Обвинувачений підтримав думку свого захисника.
Прокурор не заперечував проти цього. 
Оцінюючи узгоджене покарання на відповідність чинному КК України, суд приходить до висновку, що таке покарання з урахуванням особи обвинуваченого, пом`якшуючих обставин (визнання вини, активне сприяння встановленню істини, відшкодування збитків) та відсутності обтяжуючих може бути призначено. Також, обвинувачений має дитину, розкаявся у вчиненому, за місцем проживання характеризується позитивно та раніше не судимий.
Судові витрати складають 1782, 80 грн., які під час досудового розслідування були затрачені на проведення судово-товарознавчої експертизи.
Долю речових доказів вирішити за правилами ст. 100 КПК України.
Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд, 

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості між прокурором Павлоградської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_5 та ОСОБА_7 від 25 липня 2025 року 
Визнати ОСОБА_7 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, і призначити йому покарання у вигляді 5 (п`яти) років позбавлення волі.
На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 від призначеного остаточного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік, зобов`язавши його, згідно з п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.
Запобіжний захід до набрання вироком законної сили щодо ОСОБА_7 не обирати.

Стягнути із ОСОБА_7 на користь держави 1782 (одна тисяча сімсот вісімдесят дві) грн. 80 коп. судових витрат за проведення судово-товарознавчої експертизи.
Речові докази:
мобільний телефон марки «Samsung A35 5G», синього кольору, IMEI - НОМЕР_1 , IMEI 2 - НОМЕР_2 переданий під розписку потерпілому ОСОБА_8 - залишити останньому за належністю.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами 4,6,7 статті 474 цього Кодексу; прокурором виключно з підстав призначення покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною 4 статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.
Вирок, якщо інше не передбачено законом, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.
Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1