Справа: № 484/7200/25 
Провадження № 2/484/468/26 

Р І Ш Е Н Н Я
( з а о ч н е )
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.01.2026 року Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
в складі: головуючого – судді Панькова Д.А.
секретаря судового засідання – Заволенковської Д.П.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, - 
ВСТАНОВИВ:
26.12.2025 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , в якому просила розділити спільне майно набуте ними за час шлюбу.
Свої вимоги представник позивача мотивувала тим, що 11 липня 2020 року між відповідачем ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та позивачкою, укладено шлюб, який зареєстрований Первомайським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №113.
Від даного шлюбу у них народився син, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , виданого 21.12.2022 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Первомайську Первомайського району Миколаївської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), актовий запис №414.
У зв`язку з тим, що спільне життя між ними не склалося, рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.07.2023 року у справі №484/1377/23, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , було розірвано. Після розірвання шлюбу позивачці залишено прізвище « ОСОБА_4 ». Рішення набрало законної сили 07.08.2023 року.
Згідно рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 05.07.2025 року у справі №484/2587/24 з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, до досягнення ним повноліття, починаючи з 16.05.2024 року. З розрахунку наданого 02.09.2025 року Першим відділом Державної виконавчої служби у Первомайському районі Миколаївської області у відповідача ОСОБА_2 у виконавчому провадженні №75982992 рахується заборгованість зі сплати аліментів в розмірі 42409,46 грн.
Фактично з кінця 2022 році позивачка та відповідач повністю припинили шлюбні відносини, сумісне проживання, спілкування та побачення. З цього часу, відповідач змінив місце свого проживання, яке на сьогодні позивачці не відомо. При цьому, позивачка з сином ОСОБА_3 залишились мешкати у спільній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до довідки № 102 від 15.12.2025 року виданої ТОВ «ЕТАЛОНСЕРВІС» відповідач проживав без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 з липня 2021 року по лишень 2022 рік.
Вказане подружжя, в період шлюбу з 2020 року по 2022 рік сумісно купили об`єкт нерухомого майна, яким користувалися разом, але, безпосередньо, під час здійснення набуття зазначеного майна, право власності оформлювали на чоловіка у зв`язку з економією коштів на нотаріальні витрати оформлення майна на двох.
Так, за спільні кошти та за спільною згодою було придбано квартиру АДРЕСА_2 , яку оформлено на підставі договору купівлі-продажу квартири від 23.06.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області Мовчаном А.С. та зареєстровано в реєстрі за №786 за ОСОБА_5 (без по батькові « ОСОБА_6 », оскільки у посвідці на постійне місце проживання в Україні вказано лише прізвище та ім`я відповідача).
Характеристика квартири: однокімнатна квартира, загальна площа 29,1 кв.м., житлова площа 16,8 кв.м.
Відповідно до умов договору купівлі-продажу квартири, ОСОБА_7 , який діє від імені громадянки ОСОБА_8 (Продавець) продав, а ОСОБА_9 (Покупець) купив вищевказану квартиру.
Окрім цього, згідно п. 6.6 цього Договору: «цей договір укладається зі згоди дружини Покупця, ОСОБА_1 , викладеній в заяві, справжність підпису на якій засвідчено Мовчаном А.С., приватним нотаріусом Первомайського районного нотаріального округу Миколаївської області 23 червня 2021 за реєстр. №785».
Саме у зазначеній квартирі Сторони по справі проживали майже півтора роки разом.
Також, позивачка на сьогоднішній день належно користується вищевказаною квартирою та мешкає в ній разом із спільною дитиною.
Отже, оскільки право власності на вказане нерухоме майно виникло в період перебування сторін у шлюбі - квартира є спільною сумісною власністю подружжя, як передбачено ч. 3 ст. 368 ЦК України.
Відповідно до частин 1, 6, 9, 10 статті 7 Сімейного Кодексу України (далі - СК України), сімейні відносини регулюються цим Кодексом та іншими нормативно-правовими актами. Жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист.
Враховуючи, що квартира була набута відповідачем за час шлюбу, то встановлено, що вона є об`єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя та кожна із сторін має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном, отже вимоги позову є обґрунтованими.
Такий спосіб вирішення майнових спорів подружжя, як визначення частки у спільному майні, хоча і не є поділом майна в натурі у розумінні статті 71 СК України, але не суперечить нормам сімейного законодавства та є самостійним способом захисту майнових прав подружжя.
Згідно договору купівлі-продажу оціночна вартість однокімнатної квартири, загальною площею 29,1 кв.м, житловою площею 16,8 кв. м., розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , становить 90929,00 грн. (1/2 частка дорівнює 50% і становить 45464,50 грн.), що і встановлює ціну позову.
На момент звернення до суду між сторонами не досягнуто домовленості щодо поділу спільного сумісного майна подружжя. Досудове врегулювання спору неможливе.
На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
Представник позивача надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час і місце слухання справи оповіщений відповідно до вимог ст. 128, 130 ЦПК України, в тому числі через оголошення на веб-порталі судової влади України. Заяв про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. Відзив на позов не надав. 
Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав.
В силу ст. 60 СК України все майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.
Поділ майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст. ст. 69-72 СК України.
Згідно ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини і чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спір про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.
Згідно п. 24 тієї ж Постанови Пленуму Верховного Суду України до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. 
Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.
Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, а тому фактично не заперечував придбання вказаного у позові майна під час шлюбу.
З огляду на викладене, оскільки добровільної згоди між позивачем та відповідачем щодо поділу спірного майна, набутого за час проживання у шлюбі, не досягнуто, вважаю за доцільне здійснити поділ вище вказаного майна у порядку запропонованому позивачем.
На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору.
Керуючись ст.ст. 2, 10-13, 258, 259, 265, 268, 280-283 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позов  ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя - задовольнити.
Визнати об`єктом спільної сумісної власності подружжя  ОСОБА_1 та  ОСОБА_2 квартиру, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , право власності на 1/2 частину квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 . 
Стягнути з  ОСОБА_2 на користь  ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) грн. 20коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня отримання його копії до Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення (отримання) безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя: