Справа № 626/924/23
Провадження № 2/626/34/2026 

РІШЕННЯ
Іменем України
16.01.2026 року м. Берестин
Берестинський районний суд Харківської області 
у складі: головуючого судді Рибальченко І.Г.,
за участю секретаря Матюхової О.С., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди,-
ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Берестинського районного суду Харківської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення моральної шкоди в сумі 500000 грн. На обгрунтування позовних вимог вказала, що 02 грудня 2022 року ОСОБА_2 знаходився за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , діючи з раптово виниклим умислом, направленим на протиправне заподіяння їй смерті, умисно виконав один постріл із мисливської рушниці в область її грудної клітини, внаслідок чого позивач ОСОБА_1 отримала середнього ступеня тілесні ушкодження.
Після цього відповідач ОСОБА_2 , продовжуючи свої злочинні дії, направлені на протиправне заподіяння смерті іншій людині, виконав ще один постріл в ділянку правої руки ОСОБА_3 , який зайшов до будинку. Внаслідок виконаного пострілу ОСОБА_3 було спричинено середнього ступеня тяжкості тілесне ушкодження. 
Ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 21.03.2023 року у справі № 626/474/23 задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадженні №12022221090000763 від 02 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною другою статті 15, пунктом 1 частиною другою статті 115 КК України. Застосовано відносно ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Згідно ухвали від 21.03.2023 року, суд дійшов висновку, що відповідні час, місце, спосіб та інші обставини вчинення суспільно-небезпечного діяння ОСОБА_2 є доведеними. Таким чином, своїми протиправними та суспільно-небезпечними діями ОСОБА_2 вчинив суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч. 2 ст. 15, п. 1 ч. 2 ст. 115 КК України тобто, як закінчений замах на умисне вбивство двох осіб. 
Під час досудового розслідування ОСОБА_2 проведено судово-психіатричну експертизу № 312 від 19.12.2022 року, згідно з якою у нього було виявлено хронічне психічне захворювання у формі хронічного маячного розлад, у зв`язку з чим ОСОБА_2 не може відповідати за свої дії та керувати ними. У період часу, до якого відноситься злочин, у якому підозрюється ОСОБА_2 , він знаходився у стані психічного розладу, при якому не міг усвідомлювати та керувати своїми діями. На даний час за своїм психічним станом ОСОБА_2 потребує застосування до нього примусових заходів медичного характеру - госпіталізації у психіатричний заклад з суворим наглядом.
Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18.11.2025 року у справі № 204/12152/25 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 21.03.2023 року відносно ОСОБА_2 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Позивач ОСОБА_1 вказала, що протиправними діями відповідача, їй було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, страхом втрати життя, порушенні нормальних життєвих зв`язків. Вважала, що моральну шкоду відповідач повинен відшкодувати їй на підставі частини першої статті 1186 ЦК України, оскільки матеріальне становище ОСОБА_2 дозволяє йому здійснити таке відшкодування. Враховуючи викладене, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду у розмірі 500000 грн.
В судовому засіданні представник позивача адвокат Кутовий Г.І. вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Вказував, що матеріальне становище ОСОБА_2 за рахунок його нерухомого майна, транспортних засобів , що перебувають у його власності дозволяє йому відшкодувати завдану ОСОБА_4 моральну шкоду в повному обсязі в сумі 500000 грн, оскільки він є власником декількох об`єктів нерухомого майна та транспортних засобів, отримує пенсію за віком.
Представник відповідача адвокат Орєхова Н.В. в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_4 у сумі 500000 грн, надавши усні та письмові пояснення.
Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов наступного висновку.
Відповідно до норми ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Судом встановлено, що ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 21.03.2023 року у справі № 626/474/23 задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадженні №12022221090000763 від 02 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст.15, п.1 ч.2 ст.115 КК України. Застосовано відносно ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Ухвалою Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18.11.2025 року у справі № 204/12152/25 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 21.03.2023 року відносно ОСОБА_2 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.
Зі змісту ухвали суду від 21.03.2023 слідує, що потерпіла ОСОБА_1 отримала середнього ступеня тілесні ушкодження, які виразились у відкритому вогнепальному переломі лівої ключиці та 1, 2 ребер, розчавлення м`яких тканин надпліччя та тілесні ушкодження легкого ступеню, що виразились у дробовому сліпому пораненні м`яких тканин правого стегна.
Згідно висновку експерта № 25172 за результатами проведення судово-психологічного дослідження про відшкодування моральної шкоди складеного 04.12.2023, ситуація що розглядалася за матеріалами кримінального провадження №12022221090000763 від 02.12.2022 року та матеріалами справи №626/474/23, була для ОСОБА_1 психотравмувальною. Внаслідок психотравмувального впливу ситуації, ОСОБА_1 завдані душевні страждання (моральна шкода).
Відповідно до договору про надання експертних послуг № 25172 від 24.11.2023, та квитанції адвокатом Кутовим Г.І. оплачено вказану послугу в сумі 5161,97 грн. 
На підставі ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої або членів її сім`ї; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі, гідності та ділової репутації особи.
Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.
Статтею 1186 ЦК України встановлено порядок відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними.
Частиною першою статті 1186 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичною особою, яка в момент її завдання не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, не відшкодовується. З урахуванням матеріального становища потерпілого та особи, яка завдала шкоди, суд може постановити рішення про відшкодування нею цієї шкоди частково або в повному обсязі.
Відшкодування моральної (немайнової) шкоди служить виключно меті захисту особистих немайнових прав, які є абсолютними, право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою.
Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема у порушенні права власності та інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими та при настанні інших негативних явищ. При вирішені спору про відшкодування моральної шкоди суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в який матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
Разом з тим, моральну шкоду, зважаючи на її сутність, не можна відшкодувати у повному обсязі, оскільки не має (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Зважаючи на це, будь-яка компенсація моральної шкоди не є (і не може бути) адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.
Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайного характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК Українита змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права компенсація моральної шкоди повинна відбуватися в будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства (пункт 92 постанови Великої Палати Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц).
Гроші виступають еквівалентом моральної шкоди. Грошові кошти, як загальний еквівалент всіх цінностей, в економічному розумінні "трансформують" шкоду в загальнодоступне вираження, а розмір відшкодування "обчислює" шкоду. Розмір визначеної компенсації повинен, хоча б наближено, бути мірою моральної шкоди та відновленого стану потерпілого. При визначенні компенсації моральної шкоди складність полягає у неможливості її обчислення за допомогою будь-якої грошової шкали чи прирівняння до іншого майнового еквіваленту. Тому грошова сума компенсації моральної шкоди є лише ймовірною, і при її визначенні враховуються характер правопорушення, глибина фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступінь вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, інші обставин, які мають істотне значення, вимоги розумності і справедливості.
Подібні за змістом правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 25 травня 2022 року в справі № 487/6970/20 (провадження № 61-1132св22), від 23 листопада 2022 року в справі № 686/13188/21 (провадження № 61-3943св22).
Розмір відшкодування моральної шкоди перебуває у взаємозв`язку з фізичним болем, моральними стражданнями, іншими немайновими втратами, яких зазнала потерпіла особа, а не із виключністю переліку та кількістю обставин, які суд має врахувати (постанова Великої Палати Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 477/874/19 (провадження № 14-24цс21).
Таким чином розмір моральної шкоди не є конкретно визначеною сумою, а визначається судом в кожному конкретному випадку з урахуванням всіх обставин справи.
Суд звертає увагу на те, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи та покладає тягар доказування на сторони. Водночас цей принцип не створює для суду обов`язок вважати доведеною та встановленою обставину, про яку стверджує сторона. Таку обставину треба доказувати таким чином, аби реалізувати стандарт більшої переконливості, за яким висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається вірогіднішим, ніж протилежний (постанова Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 129/1033/13-ц, провадження № 14-400цс19).
Наявність моральної шкоди доводиться позивачем, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв`язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві.
У цьому контексті не може залишатися поза увагою суду і той факт, що позивачка як близька родичка відповідача (рідна сестра) була обізнана про стан здоров`я ОСОБА_2 , зокрема і про його психічне здоров`я, оскільки мала намір супроводжувавти відповідача до медичного закладу, проти чого він заперечував.
Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди суд вважає, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.
Так, ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 21.03.2023 року у справі № 626/474/23 задоволено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру в рамках кримінального провадженні №12022221090000763 від 02 грудня 2022 року за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні суспільно-небезпечного діяння, передбаченого частиною другою статті 15, пунктом 1 частиною другою статті 115 КК України. Застосовано відносно ОСОБА_2 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Внаслідок подій 02.12.2022 ОСОБА_1 зазнала середнього ступеня тілесні ушкодження, які полягали у відкритому вогнепальному переломі лівої ключиці та 1, 2 ребер, розчавлення м`яких тканин надпліччя та тілесні ушкодження легкого ступеню, що виразились у дробовому сліпому пораненні м`яких тканин правого стегна. Відповідно до висновків експерта №12-14/126-КР/22 від 08.12 – 09.12.2022 року, ОСОБА_1 отримала середнього ступеня тілесні ушкодження та тілесні ушкодження легкого ступеню.
Суд враховує те, що між діями відповідача та завданою позивачу моральною шкодою, є прямий причинний зв`язок, діями відповідача ОСОБА_1 завдано немайнових втрат, спричинених моральними стражданнями, в результаті вчинення суспільно-небезпечного діяння. Суд погоджується з доводами ОСОБА_1 про те, що така протиправна поведінка відповідача спричинила їй душевні страждання, погіршення психологічного стану здоров`я, що потребувало певного часу та зусиль для його відновлення, такі дії відповідача спричинили негативні зміни у житті позивача, вплинули на стан психічного здоров`я. Також суд враховує, що відносно відповідача на підставі ухвали Чечелівського районного суду міста Дніпра від 18.11.2025 року у справі № 204/12152/25 продовжено застосування примусових заходів медичного характеру, призначених ухвалою Берестинського районного суду Харківської області від 21.03.2023 року відносно ОСОБА_2 в умовах закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом. Внаслідок цього , відповідач не вчинив жодних конкретних дій, спрямованих на добровільне відшкодування заподіяної ним моральної шкоди позивачу. Отже, підсумовуючи наведене вище, суд вважає доведеним, що вчиненим відповідачем суспільно-небезпечним діянням позивачу завдано моральної шкоди.
Визначаючи розмір шкоди, суд, виходить з вищенаведених норм та враховує характер і обсяг завданих моральних страждань, втрат немайнового характеру, характер та тривалість заподіяних ОСОБА_1 моральних страждань, її майновий стан, ту обставину, що вона є пенсіонером та отримує пенсію за віком та за шість місяців 2025 року отримала 19938 грн. пенсії, виходячи із засад розумності, виваженості, справедливості, визнаючи, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, ніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Відтак, суд визначає розмір моральної шкоди, наявність якої підтверджена висновком експерта від 04.12.2023 Національного наукового центру ICE ім Засл проф М. С. Бокаріуса № 25172 за результатами проведення судово-психологічного дослідження про відшкодування моральної шкоди. Разом з тим, питання розміру спричиненої моральної шкоди у висновку експерта не вирішувалося.
Тому, на думку суду, приймаючи до уваги похилий вік, майновий та сімейний стан відповідача, який є вдівцем, а його донька ОСОБА_5 має 2 групу інвалідності та отримує пенсію, крім того у відповідача виявлено хронічне психічне захворювання у формі хронічного маячного розладу та до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом з 21.03.2023 року по теперішній час, розумним та обґрунтованим розміром моральної шкоди, яка підлягає до стягнення з відповідача буде сума в розмірі 50000 грн., так як вона, на переконання суду, буде відповідати розумності і справедливості та буде достатньою компенсацією завданих позивачу моральних страждань за спричинення середньої тяжкості та легких тілесних ушкоджень внаслідок подій 02.12.2022 року.
Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Позовна вимога про відшкодування моральної шкоди є майновою вимогою, оскільки позивач її визначив у грошовому вимірі (постанова Верховного Суду від 28 листопада 2018 року в справі №761/11472/15 (провадження №61-23674св18)).
На підставі ч.6 ст.141 ЦПК України із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1331,20грн грн.
Крім того, позивачем понесено витрати пов`язанні з проведенням експертизи в розмірі 5161,97 грн., що підтверджується квитанцією до платіжної інструкції про переказ готівки від 30.11.2023 та договором про виконання судової експертизи № 25172 від 24.11.2023 року.
Оскільки суд прийшов до переконання про часткове задоволення позовних вимог, а тому з відповідача підлягають стягненню в користь позивача судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що становлять 516,20 грн витрат пов`язаних з проведенням експертизи, тобто 10 % розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, та керуючись ст. ст. 4, 5 , 13, 76-81, 133, 141, 259, 265 ЦПК України, суд -
ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 50000 (п`ятдесят тисяч) гривень 00 копійок в якості відшкодування моральної шкоди та 516 (п`ятсот шістнадцять) гривень 20 копійок витрат пов`язаних з проведенням експертизи.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави судовий збір в сумі 1331 (одна тисяча триста тридцять одна) гривня 20 коп. на рахунок отримувача UA908999980313111256000026001, отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106.
В задоволені решти вимог відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення судового рішення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя І.Г. Рибальченко