ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
79010, м.Львів, вул.Личаківська,81
_________________________________________________________________________________________________________
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"20" січня 2026 р. Справа №909/343/25

Західний апеляційний господарський суд у складі колегії:
Головуючого судді Бонк Т.Б.,
Суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.,
секретар судового засідання Шатан Т.О.,
представники сторін:
позивача: Горбач А.М.,
відповідача: Футерко В.Л.,
розглянувши матеріали апеляційних скарг Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" б/н від 30.10.2025 (вх. суду від 31.10.2025 № 01-05/3195/25) 
та Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" б/н від 03.11.2025 (вх. суду від 04.11.2025 № 01-05/3225/25)
на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 (повне рішення складено 13.10.2025, суддя Неверовська Л.М.)
у справі № 909/343/25
за позовом: Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" , м. Київ
до відповідача: Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад", м. Івано-Франківськ
про: стягнення 1 086 987,38 грн,

ВСТАНОВИВ:
Короткий зміст вимог позовних заяв і рішення суду першої інстанції:
Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулося до Господарського суду Івано-Франківської області з позовом до Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" про стягнення заборгованості в сумі 1 086 987,38 грн, з яких: 663 052,00 грн – пені, 423 935,38 грн – штрафу.
В обґрунтування позову зазначив, що відповідачем порушено умови договору про закупівлю товарів (матеріально-технічних ресурсів) №4600007515 від 24.04.2023 в частині своєчасного виконання робіт, внаслідок чого позивачем нараховано відповідачу на підставі п. 10.2. договору штрафні санкції – 663 052,00 грн пені та 423 935,38 грн штрафу.
Рішенням Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 позов задоволено частково. Присуджено до стягнення з Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" 331 526 (триста тридцять одну тисячу п`ятсот двадцять шість) грн пені, 211967 (двісті одинадцять тисяч дев`ятсот шістдесят сім) грн 69 коп. штрафу, 16 304 (шістнадцять тисяч триста чотири) грн 81 коп. судового збору. В частині стягнення 331 526 грн пені, 211 967,69 грн штрафу відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем несвоєчасно виконано зобов`язання за договором, тому позовні вимоги про стягнення штрафних санкцій є обґрунтованими. Водночас керуючись загальними засадами цивільного законодавства (справедливості, добросовісності, розумності), суд попередньої інстанції вважав за доцільне зменшити розмір пені та штрафу на 50%.

Короткий зміст вимог та узагальнених доводів учасників справи:
Не погодившись з рішенням місцевого господарського суду, Товариство з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" звернулось до Західного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі № 909/343/25 в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та штрафу у загальному розмірі 543 493,69 грн та прийняти в цій частині нове рішення, яким задоволити позовні вимоги у повному обсязі.
На думку скаржника, відсутні об`єктивні підстави для зменшення пені та штрафу у даній справі.
Скаржник стверджує, що суд першої інстанції помилково покликався на відсутність безповоротних негативних наслідків для позивача у зв`язку із простроченням виконання робіт відповідачем, оскільки відшкодування збитків та/або стягнення неодержаного прибутку (упущеної вигоди) не є предметом спору у даній справі;
Також апелянт наголошує, що заявлені до стягнення пеня та штраф становлять менше 20% від ціни Договору, тобто є незначними.

Приватне акціонерне товариство "Івано-Франківський завод "Промприлад" також подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі № 909/343/25 в частині задоволених позовних вимог та прийняти нове судове рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача штрафні санкції в сумі 70 053,25 грн.
Відповідач стверджує, що позивач не зазнав будь-якої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем зобов`язань за договором, а заявлені до стягнення штрафні санкції є потенційним джерелом доходу для позивача.
На думку скаржника, штрафні санкції підлягали до зменшення судом першої інстанції на 90 %, а не на 50%.
Крім цього, апелянт вказує, що в Додатку № 3 до Договору, укладеного між сторонами, не визначено конкретного моменту, з якого слід обчислювати строки виконання окремих етапів робіт.

Рух справи в суді апеляційної інстанції.
Відповідно до Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 31.10.2025 справу № 909/343/25розподілено колегії суддів у складі: головуючого судді Бонк Т.Б., суддів Бойко С.М., Якімець Г.Г.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 05.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" б/н від 30.10.2025 (вх. суду від 31.10.2025 № 01-05/3195/25) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі № 909/343/25, витребувано матеріали справи з місцевого господарського суду.
Ухвалою Західного апеляційного господарського суду від 10.11.2025 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" б/н від 03.11.2025 (вх. суду від 04.11.2025 № 01-05/3225/25) на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі № 909/343/25; прийнято до спільного розгляду апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" та Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" на рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі № 909/343/25.
Ухвалою апеляційного суду від 27.11.2025 призначено справу № 909/343/25 до розгляду у судовому засіданні на 20.01.2026.
У судовому засіданні 20.01.2026 позивач та відповідач підтримали доводи поданих апеляційних скарг, надали суду пояснення.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожній фізичній або юридичній особі гарантується право на розгляд судом упродовж розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи.
Розумність строків є одним із основоположних засад (принципів) господарського судочинства відповідно до пункту 10 частини 3 статті 2 Господарського процесуального кодексу України.
Поняття розумного строку не має чіткого визначення, проте розумним вважається строк, який необхідний для вирішення справи у відповідності до вимог матеріального та процесуального законів.
При цьому, Європейський Суд з прав людини зазначає, що розумність тривалості провадження повинна визначатися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також ступінь важливості предмета спору для заявника (див. рішення Європейського Суду з прав людини у справах Савенкова проти України, no. 4469/07, від 02.05.2013, Папазова та інші проти України, no. 32849/05, 20796/06, 14347/07 та 40760/07, від 15.03.2012).
Таким чином, суд, враховуючи обставини справи, застосовує принцип розумного строку тривалості провадження відповідно до зазначеної вище практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з встановленими судами першої та апеляційної інстанцій у цій справі обставин, і визначених відповідно до них правовідносин, вбачається, що:
24.04.2023 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" як замовником та Приватним акціонерним товариством "Івано-Франківський завод "Промприлад" як підрядником укладено договір № 4600007515.
Згідно з п. 1.1. договору, підрядник за завданням замовника, відповідно до умов цього договору, зобов`язується на свій ризик надати послуги з ремонту і технічного обслуговування вимірювальних, випробувальних і контрольних приладів (Ремонт пункту вимірювання витрати газу ГРС Нижня Будаківка) відповідно до вимог чинних нормативних документів і технічної документації (які, з урахуванням частини 1 статті 41 Закону України "Про публічні закупівлі" (зі змінами та доповненнями), норм Цивільного кодексу України та Господарського кодексу України, далі іменуються - роботи), а замовник — прийняти та оплатити такі роботи відповідно до умов цього договору.
Відповідно до п. 1.2. договору, склад, обсяги, вартість робіт та строки визначені Технічними, якісними та кількісними характеристиками (додаток №1), договірною ціною (додаток №2) та графіком виконання робіт (додаток №3), які є невід`ємною частиною договору.
Згідно з п. 3.1. договору, загальна вартість виконуваних робіт за цим договором, що є ціною договору згідно із договірною ціною (додаток №2) становить: 6586800,00 грн, в тому числі ПДВ 20% 1097800,00 грн.
Пунктом 4.1. договору передбачено, що підрядник зобов`язується виконати роботи протягом 365 календарних днів з дати укладання цього договору з обов`язковим дотриманням погодженого із замовником графіку виконання робіт (додаток №3), що додається до цього договору та є невід`ємною його частиною.
Згідно з п. 4.3. договору, датою закінчення виконаних підрядником робіт вважається дата їх прийняття замовником в порядку, передбаченому розділом 5 цього договору. Виконання робіт може бути закінчено підрядником достроково за умови письмової згоди замовника.
У відповідності до п. 5.1. договору, передача виконаних робіт підрядником і прийняття їх замовником оформлюється актами приймання виконаних робіт, підписаними уповноваженими представниками сторін.
Згідно з п. 5.2. договору, акт приймання виконаних робіт та довідку про вартість виконаних робіт готує підрядник і надає його замовнику не пізніше 25 числа звітного місяця.
Разом з актом приймання виконаних робіт підрядник надає замовнику повний комплект виконавчої документації за звітний період, оформленої належним чином, відповідно до вимог чинних нормативних документів у галузі будівництва.
Замовник протягом 5 (п`яти) робочих днів перевіряє достовірність отриманих акту приймання виконаних робіт та довідки про вартість виконаних робіт в частині фактично виконаних робіт, їх відповідність показникам якості, комплектність виконавчої документації, та, у разі відсутності явних недоліків, підписує його в рамках цього ж строку, або направляє мотивоване заперечення проти такого підписання.
При прийманні виконаних робіт замовник може витребувати сертифікати/паспорти на застосовані матеріали, документи, що підтверджують вартість матеріалів, розрахунки на інші витрати та іншу документацію, визначену чинним законодавством.
Згідно з п. 5.4. договору, у разі виявлення в процесі приймання-передачі робіт недоліків, замовник письмово повідомляє підрядника про такі недоліки, та повідомляє його про час та місце зустрічі для складання акту про недоліки виконаних робіт, в якому обов`язково фіксується дата виявлення недоліків і дата щодо їх безкоштовного усунення.
У разі неприбуття підрядника у зазначений строк без попереднього узгодження додаткового строку прибуття для складання акту про недоліки та/або відмови підрядника підписати його, замовник складає акт про недоліки самостійно та направляє один примірник підряднику. Акт про недоліки вважається підписаним підрядником на 5 (п`ятий) робочий день після його отримання.
Відповідно до підпункту 7.3.1 договору підрядник зобов`язаний виконати якісно та у встановлені графіком виконання робіт (додаток № 3) строки роботи відповідно до Технічних вимог та якісних характеристик (додаток № 1), ДБН та іншої нормативної документації.
Пунктом 10.2. договору встановлено, що у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 (тридцять) календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.
У відповідності до п. 13.1. договору сторони домовилися про те, що з метою виконання умов договору будуть здійснювати обмін документами, як електронними документами у розумінні ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" (далі — електронні документи). Під "обміном електронними документами" сторони розуміють їх створення, відправлення, передавання, одержання, зберігання, оброблення, підписання, використання тощо за допомогою системи електронного документообігу, що визначена у п. 13.6. договору.
Згідно з п. 13.6. договору, сторони домовились здійснювати обмін електронними документами, у тому числі створювати, пересилати та підписувати електронні документи, із застосуванням визначеної у цьому пункті договору системи, яка забезпечує обмін Електронними документами (далі - система електронного документообігу): комп`ютерна програма "система зовнішнього обігу електронних документів "DEALS" та відповідно до положень ЗУ "Про електронні документи та електронний документообіг" та "Про електронні довірчі послуги".
Згідно з додатком 3 до договору про закупівлю послуг № 4600007515 від 24.04.2023 “Графік виконаних робіт”, передбачено виконання наступних робіт:
1. Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації. Граничний термін виконання робіт - 120.
2. Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно-монтажні роботи, електромонтажні роботи. Граничний термін виконання робіт - 300.
3. Пусконалагоджувальні роботи та здача в об`єкту в експлуатацію. Граничний термін виконання робіт - 365.
Також, між сторонами укладено додаткову угоду №1 від 21.02.2024, якою п. 3.1. договору, додаток 1, додаток 2 до договору викладено в новій редакції.
Відповідно до актів приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в № ПП00-00121 від 07.06.2024 та №ПП00-00138/1 від 07.06.2024 за червень від 07.06.2024 та акту вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт № ПП00-00138/2 від 07.06.2024, підрядником виконано роботи передбачені п. 2 графіку виконаних робіт на суму 5911597,92 грн у червні 2024 року.
Як вбачається із акту № ПП00-00245 від 16.08.2024 підрядником виконано роботи передбачені п. п. 2, 3 графіку виконаних робіт на суму 144621,86 грн у серпні 2024 року.
Враховуючи, що договір укладений 24.04.2023, згідно графіку виконаних робіт, що є додатком 3 до договору, терміни виконання робіт такі:
1. Обстеження, розробка, подання на експертизи, усунення зауважень та отримання результатів експертиз робочої документації – до 22.08.2023;
2. Виготовлення/придбання основних блоків та вузлів, будівельно - монтажні роботи, електромонтажні роботи – до 22.08.2023;
3. Пусконалагоджувальні роботи та здача в об`єкту в експлуатацію – до 23.04.2024.
Таким чином, як встановлено судом першої інстанції, підрядником виконано обумовлені договором роботи з порушенням графіку виконання робіт.
12.09.2024 позивачем направлено відповідачу претензію № 11 ТОВВИХ-24-14064 про нарахування пені за несвоєчасне виконання робіт у розмірі 1052 264, 43 грн. (за актами№ ПП 100-00121 та №ПП00-00138/1 за червень від 07.06.2024 та актом вартості устаткування, придбання якого покладено на виконавця робіт №ПП00-00138/2 від 07.06.2024).
25.09.2024 позивачем направлено відповідачу претензію № 14 ТОВВИХ-24-14064 про нарахування пені за несвоєчасне виконання робіт у розмірі 34722,95 грн (за актом приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в № ПП00-00245 за серпень від 16.08.2024).
За порушення строків виконання робіт позивачем на підставі п.10.2. договору нараховано відповідачу 663 052,00 грн пені та 423 935,38 грн штрафу.

При перегляді рішення місцевого господарського суду судова колегія Західного апеляційного господарського суду керувалась таким:
Відповідно до частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства (частина 2 статті 15 ЦК України ).
Відповідно до статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).
Статтею 837 ЦК України передбачено, що за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.
Предметом позову у цій справі є стягнення штрафних санкцій в сумі 1 086 987,38 грн.
Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з частиною 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Частиною 1 статті 530 ЦК України встановлено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до положень частини 1 статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання, настають наслідки, передбачені договором або законом, в тому числі, сплата неустойки.
Як встановлено судами у цій справі, сторони у договорі погодили, що у випадку несвоєчасного виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3), до підрядника застосовуються штрафні санкції у вигляді пені у розмірі 0,1 % від вартості робіт, які несвоєчасно виконані, за кожен день прострочення виконання робіт, а при порушенні строку виконання робіт більш ніж на 30 календарних днів підрядник додатково сплачує замовнику штраф у розмірі 7% від вартості несвоєчасно виконаних робіт.
Враховуючи вказану договірну умову, позивачем застосовано до відповідача штрафні санкції за несвоєчасне виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3).
Доводи відповідача не спростовують наявності зобов`язань відповідача, що передбачені умовами договору, а саме наявності термінів виконання робіт (п. 4.1. договору, додаток 3 до договору “Графік виконаних робіт”), відповідальності за несвоєчасне виконання робіт, передбачених графіком виконання робіт (додаток №3) (п. 10.2. договору).
За розрахунком позивача розмір нарахованої до стягнення штрафних санкцій становить 663 052 грн пені, 423 935,38 грн штрафу.
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно методологічної та арифметичної правильності поданого позивачем розрахунку.
Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Завданням неустойки є сприяння належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки.
Неустойка не є каральною санкцією, а має саме компенсаційний характер. Вона не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для боржника і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора.
Господарські санкції, що встановлюються відповідно до договору чи закону за неналежне виконання зобов`язання, спрямовані передусім на компенсацію кредитору майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку боржника. Такі санкції не можуть розглядатися кредитором як спосіб отримання доходів, що є більш вигідним порівняно з надходженнями від належно виконаних господарських зобов`язань.
Наявність у кредитора можливості стягувати з боржника надмірні грошові суми як неустойку спотворює її дійсне правове призначення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне зобов`язання неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для боржника та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитором (подібний висновок міститься і в рішенні Конституційного Суду України від 11.07.2013 у справі № 7-рп/2013 про який зазначає скаржник у касаційній скарзі).
Частиною 3 статті 551 ЦК України встановлено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.
Вирішуючи питання про зменшення розміру пені та штрафу, які підлягають стягненню зі сторони, яка порушила зобов`язання, суд повинен з`ясувати наявність значного перевищення розміру неустойки перед розміром збитків, а також об`єктивно оцінити, чи є даний випадок винятковим, виходячи з інтересів сторін, які заслуговують на увагу, ступеня виконання зобов`язань, причини неналежного виконання або невиконання зобов`язання, незначності прострочення у виконанні зобов`язання, невідповідності розміру пені наслідкам порушення, негайного добровільного усунення винною стороною порушення та його наслідків. Майновий стан сторін та соціальна значущість підприємства мають значення для вирішення питання про зменшення неустойки. 
Тлумачення частини третьої статті 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі № 467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі № 367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі № 752/15421/17.
Верховний Суд у постанові від 02.10.2025 у справі № 910/1239/25 вказав, що судова практика щодо застосування вказаних норм ЦК України наразі є усталеною (постанови Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі № 902/417/18, Верховного Суду від 14.04.2021 у справі № 923/587/20, від 01.10.2020 у справі № 904/5610/19, від 02.12.2020 у справі № 913/698/19, від 26.01.2021 у справі № 922/4294/19, від 24.02.2021 у справі № 924/633/20, від 03.03.2021 у справі № 925/74/19, від 16.03.2021 у справі № 910/3356/20, від 30.03.2021 у справі № 902/538/18, від 19.01.2021 у справі № 920/705/19, від 27.01.2021 у справі № 910/16181/18, від 31.03.2020 у справі № 910/8698/19, від 11.03.2020 у справі № 910/16386/18, від 09.07.2020 у справі № 916/39/19, від 08.10.2020 у справі № 904/5645/19, від 14.04.2021 у справі № 922/1716/20, від 13.04.2021 у справі № 914/833/19, від 22.06.2021 у справі № 920/456/17) і відповідно до неї при визначення розміру неустойки судам належить керуватися наступними загальними підходами (правилами):
- зменшення розміру заявленої до стягнення неустойки є правом суду, а за відсутності у законі переліку таких виняткових обставин, господарський суд, оцінивши надані сторонами докази та обставини справи у їх сукупності, на власний розсуд вирішує питання про наявність або відсутність у кожному конкретному випадку обставин, за яких можливе зменшення неустойки;
- довести наявність обставин, які можуть бути підставою для відповідного зменшення, має заінтересована особа, яка заявила пов`язане з цим клопотання;
- неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора;
- господарський суд повинен надати оцінку як поданим учасниками справи доказам та обставинам, якими учасники справи обґрунтовують наявність підстав для зменшення штрафних санкцій, так і запереченням інших учасників щодо такого зменшення;
- закон не визначає ані максимального розміру, на який суди можуть зменшити нараховані відповідно до договору штрафні санкції, ані будь-який алгоритм такого зменшення;
- чинним законодавством не врегульований розмір (відсоткове співвідношення) можливого зменшення штрафних санкцій, а тому таке питання вирішується господарським судом згідно статті 86 ГПК України, тобто за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів;
- підприємництво за своєю суттю є ризикованою діяльністю, в Україні діє принцип свободи договору та заборони суперечливої поведінки, сторони добровільно уклали договір і визначили штрафні санкції, тому суд має зменшувати розмір таких санкцій саме у виключних випадках з урахуванням всіх обставин справи.
Також об`єднана палата Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду у постанові від 19.01.2024 у справі № 911/2269/22 вказала на те, що в питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватися та оцінюватися судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України. Такий підхід є усталеним в судовій практиці.
У цій справі, суд першої інстанції реалізуючи свої дискреційні повноваження, обґрунтовано взяв до уваги, що, відповідачем хоча з порушенням строків, однак виконано зобов`язання за договором № 4600007515 від 24.04.2023 в повному обсязі.
Заразом, матеріали справи не містять та позивач не надав належних, допустимих доказів на підтвердження того, що порушення відповідачем строків виконання робіт призвело до безповоротних негативних наслідків для позивача.
Таким чином, враховуючи виконання відповідачем у повному обсязі зобов`язань за договором, незначне прострочення ним виконання зобов`язань, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення штрафних санкцій на 50%.
При цьому, суд звертає увагу відповідача, що зменшення розміру штрафних санкцій на 90% фактично нівелює мету існування неустойки як цивільної відповідальності за порушення зобов`язання, що, у свою чергу, може розцінюватися як спосіб уникнення відповідальності та призведе до порушення балансу інтересів сторін.
Слід зазначити, у питаннях підстав для зменшення розміру неустойки правовідносини у кожному спорі про її стягнення є відмінними, оскільки кожного разу суд, застосовуючи дискрецію для вирішення цього питання, виходить з конкретних обставин, якими обумовлене зменшення штрафних санкцій, які водночас мають узгоджуватись з положенням статті 233 ГК України і частині третій статті 551 ЦК України, а також досліджуватись та оцінюватись судом в порядку статей 86, 210, 237 ГПК України.
Такий підхід є усталеним в судовій практиці, зокрема Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду (постанови від 11.07.2023 у справі № 914/3231/16, від 10.08.2023 у справі № 910/8725/22, від 26.09.2023 у справі № 910/22026/21, від 02.11.2023 у справі №910/13000/22, від 07.11.2023 у справі № 924/215/23, від 09.11.2023 у справі № 902/919/22).
На підставі викладеного, колегія апеляційного господарського суду, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням встановлені обставини та подані докази, з урахуванням розумного балансу інтересів сторін, погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для зменшення штрафних санкцій на 50% та присудження до стягнення 663 052,00 грн пені та 423 935,38 грн штрафу.

Висновок апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги.
Відповідно до ч.1 ст.236 ГПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
За приписами ч. 1 ст. 269 ГПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права (ч. 1 ст. 276 ГПК України).
На підставі викладеного колегія суддів Західного апеляційного господарського суду вважає, що рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі № 909/343/25 ґрунтується на матеріалах справи та чинному законодавстві і підстав для його скасування немає, а зазначені в апеляційних скаргах доводи скаржників необґрунтовані і не визнаються такими, що можуть бути підставою для скасування чи зміни оскаржуваного судового рішення.

Судові витрати в суді апеляційної інстанції.
Оскільки у цьому випадку суд апеляційної інстанції не змінює рішення, та не ухвалює нового рішення, розподіл судових витрат судом апеляційної інстанції не здійснюється (ч. 14 ст. 129 ГПК України). Тому сплачений апелянтами судовий збір за подання апеляційних скарг слід залишити за скаржниками.
Керуючись ст. ст. 86, 129, 236, 255, 269, 270, 275, 276, 281, 282 ГПК України, Західний апеляційний господарський суд
УХВАЛИВ:
1. Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" б/н від 30.10.2025 (вх. суду від 31.10.2025 № 01-05/3195/25) та Приватного акціонерного товариства "Івано-Франківський завод "Промприлад" б/н від 03.11.2025 (вх. суду від 04.11.2025 № 01-05/3225/25) – залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду Івано-Франківської області від 02.10.2025 у справі № 909/343/25– залишити без змін.
3. Судовий збір за перегляд справи у суді апеляційної інстанції – покласти на скаржників.
4. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом двадцяти днів з дня її проголошення згідно зі ст.ст. 286-289 ГПК України.
5. Матеріали справи повернути до суду першої інстанції.

Головуючий суддя Т.Б. Бонк

суддя С.М. Бойко

суддя Г.Г. Якімець