ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
РІШЕННЯ 
04 лютого 2026 року (11:00)	Справа № 280/10809/25 м.Запоріжжя	
Запорізький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Калашник Ю.В., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:
05.12.2025 до Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі – відповідач), у якій позивач просить суд:
визнати протиправним рішення комісії з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 про відмову ОСОБА_1 , в оформленні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період за приписами статті 23 частини 1 п. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року № 3543-ХІІ, у зв`язку з самостійним вихованням та утриманням малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
зобов`язати комісію з надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при ІНФОРМАЦІЯ_2 невідкладно протягом семи календарних днів з дня набрання рішенням суду законної сили, оформити ОСОБА_1 відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації на підставі статті 23 частини 1 п. 4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21 жовтня 1993 року №3543-ХІІ, у зв`язку з самостійним вихованням та утриманням малолітньої дочки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також видати позивачу довідку із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6 постанови Кабінету Міністрів України №560 від 16.05.2024. 
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є батьком ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Із матір`ю своєї доньки позивач розлучений та відповідно до рішення суду місце проживання малолітньої дитини – ОСОБА_2 , визначено із позивачем. Позивач повністю займається вихованням дитини, забезпечує її побут, належним рівень навчання тощо. Зауважує, що матір дитини не приймає участь у її вихованні, неодноразово проходила лікування з приводу психічних розладів та є інвалідом ІІІ групи. Вважає, що рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки є протиправним, а тому звернувся до суду із цим позовом.
Ухвалою суду від 10.12.2025 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (у письмовому провадженні). 
Відповідач 29.12.2025 надав суду відзив на позовну заяву. Проти позовних вимог заперечує та зазначає, що позивач не має права на відстрочку, оскільки відсутнє рішення суду про те, що позивач самостійно виховує та утримує дитину. Просить відмовити у задоволенні позову.
Згідно зі ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Згідно з ч. 4 ст. 243 КАС України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.
Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Таким чином, суд визнав за доцільне вирішити справу за наявними в ній матеріалами, в порядку письмового провадження.
Суд, оцінивши повідомлені обставини та наявні у справі докази у їх сукупності, встановив наявність достатніх підстав для прийняття законного та обґрунтованого рішення у справі.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини.
Позивач – ОСОБА_1 є військовозобов`язаним та є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.10,17). 
Заочним рішення Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 13.02.2025 у справі №336/10503/24 шлюб між позивачем та ОСОБА_4 розірвано. Рішення набрало законної сили 18.03.2025 (а.с.18-20).
Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.09.2025 у справі №336/5001/25, яке набрало законної сили 17.10.2025 визначено місце проживання малолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.26-31).
Судовим рішенням встановлено, що:
«…З народження дитина ОСОБА_5 зареєстрована та постійно мешкає до цього часу за місцем реєстрації батька в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 .
Батьки дитини мешкають в жилих будинках по АДРЕСА_3 : ОСОБА_1 в житловому будинку АДРЕСА_3 ; ОСОБА_4 - в житловому будинку №4.
З 2024 р. по цей час дитина ОСОБА_5 відвідує заклад дошкільної освіти (центр розвитку дитини) «Надія» Запорізької міської ради (далі за текстом: ЗДО (ЦРД) «Надія»), зарахована до групи короткотривалого перебування «Разом з мамою» № 9.
Згідно довідки ЗДО (ЦРД) «Надія» від 21.03.2025 №01-11/16 вихованням та піклуванням в період навчання дитини займається лише батько ОСОБА_1 , який приймає активну участь в навчальному процесі дитини; піклується про дитину, яка завжди охайна та доглянута; добросовісно виконує рекомендації та поради педагогів центру. Матір дитини в ЗДО (ЦРД) « ОСОБА_6 » не з`являлася, участі в роботі групи і закладу не приймала.
Дитина ОСОБА_5 з народження перебуває на обліку в педіатричній службі КНП «Лівобережний центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Запорізької міської ради, з вересня 2024 р. за медичною допомогою з дитиною до лікаря-педіатра звертається виключно батько, який і виконує поради та призначення лікарів.
Підтверджують викладене документи: акт про проживання дитини ОСОБА_2 з батьком ОСОБА_1 ; довідка закладу дошкільної освіти (центр розвитку дитини) «Надія» від 21.03.2025; інформаційний лист №046/01-09 від 09.04.2025 КНП «Лівобережний центр первинної медико-санітарної допомоги № 2» Запорізької міської ради.
Викладене свідчить, що фактично з народження (з жовтня 2023 р.) по цей час дитина ОСОБА_5 знаходиться повністю на матеріальному утриманні батька, який займається її вихованням, організовує побут, забезпечує їй належний рівень навчання та відпочинку, збереження і зміцнення здоров`я, навчає здоровому способу життя тощо…
… ОСОБА_4 приймає участь у вихованні дитини періодично, в залежності від стану свого здоров`я та наявності бажання. Участі в утриманні дочки ОСОБА_4 не приймає, оскільки не працює, отримує незначну допомогу від держави у зв`язку з інвалідністю, інших доходів не має.
Допомогу в догляді за дитиною надає ОСОБА_1 його матір ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , яка мешкає разом з сином та внучкою…
… ОСОБА_4 не має житла, не працює і не має постійного доходу (заробітку), внаслідок чого неспроможна забезпечити малолітній дочці належний рівень проживання, побуту, навчання, здоров`я тощо.
ОСОБА_1 створив малолітній дочці всі умови для комфортного проживання в житловому будинку і для її розвитку. В житловому будинку у дитини є своя окрема кімната, облаштована всім необхідним для проживання і навчання дитини.
ОСОБА_1 забезпечує постійний медичний нагляд за станом здоров`я дитини, здійсненням профілактичних щеплень й інше.
Проживаючи з батьком, дочка отримує безпеку для свого життя і здоров`я, належні умови для проживання, особистого формування та розвитку…
… ОСОБА_4 своєю бездіяльністю порушує приписи перелічених норм права, діє на шкоду інтересам малолітньої дочки ОСОБА_5 , тривалий час (з жовтня 2023 року) не займається її вихованням та утриманням, не забезпечує їй здоровий спосіб життя, не піклується про всебічний розвиток дитини, проявляє до дочки та до її життя і долі байдужість.
Таким чином ОСОБА_4 залишила малолітню дочку без належного та достатнього материнського піклування і материнської любові та догляду.
Районна адміністрація Запорізької міської ради по Шевченківському району, як органу опіки та піклування, надала до суду висновок про доцільність визначити місце проживання дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Викладене доводить, що наявні всі законні підстави визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_5 разом з її батьком ОСОБА_1 , що сприятиме повноцінному розвитку дитини у безпечному, спокійному та стійкому середовищі…».
Відповідно до Довідки КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 11.05.2024 ОСОБА_4 знаходилась на стаціонарному лікуванні з 12.12.2021 по 05.01.2022, з 23.11.2022 по 16.12.2022, з 17.12.2022 по 11.01.2023, з 30.01.2023 по 23.02.2023, з 21.10.2023 по 13.11.2023, з 30.11.2023 по 14.12.2023, з22.12.2024 по 19.01.2024, з 02.02.2024 по 26.02.2024, з 13.03.2024 по 05.04.2024, з 07.04.2024 по 29.04.2024 (а.с.22).
Відповідно до Довідки КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 29.05.2026 ОСОБА_4 неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні (26 разів).
Згідно матеріалів справи, позивач звертався до відповідача із заявою, в якій просив оформити йому довідку про відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є особою, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
Повідомленням від 31.10.2025 №13905 відповідач повідомив позивача, що рішенням комісії, яке оформлено протоколом віл 31.10.2025 №49 позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. 
Як встановлено із відзиву, підстава для відмови – відсутність судового рішення про самостійне утримання батьком дитини до 18 років.
Вважаючи відмову в наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період протиправною, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ураховуючи викладене, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Частина 2 статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
У силу статті 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-ХІІ).
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» (затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ) введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24.02.2022 строком на 30 діб. На момент розгляду адміністративної справи строк дії воєнного стану в Україні продовжено.
Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні, засади організації цієї роботи, повноваження органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, а також обов`язки підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності (далі - підприємства, установи і організації), повноваження і відповідальність посадових осіб та обов`язки громадян щодо здійснення мобілізаційних заходів визначає Закон України від 21 жовтня 1993 року №3543-XII "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (далі - Закон № 3543-XII в редакції чинній на момент спірних правовідносин).
Статтею 23 Закону №3543-XII визначений вичерпний перелік підстав для надання деяким категоріям військовозобов`язаних відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації. У кожному конкретному випадку особам, які не підлягають призову або підпадають під умови відстрочки від призову, необхідно надати той обсяг документів, який підтвердить існування обставин, достатніх для того, щоб уповноважений суб`єкт владних повноважень міг прийняти відповідне рішення.
Зокрема, п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону №3543-XII передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані: жінки та чоловіки, які мають дитину (дітей) віком до 18 років, якщо другий з батьків такої дитини (дітей) помер, позбавлений батьківських прав, визнаний зниклим безвісти або безвісно відсутнім, оголошений померлим, відбуває покарання у місцях позбавлення волі, а також коли особа самостійно виховує та утримує дитину за рішенням суду або запис про батька такої дитини в Книзі реєстрації народжень здійснений на підставі частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Судом встановлено, що позивач через засоби поштового зв`язку звернувся до відповідача із заявою про надання йому відстрочки від призову на військову службу, оскільки відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" є особою, яка не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.
Алгоритм отримання військовозобов`язаними особами відстрочки визначає «Порядок проведення призову громадян на військову службу під час мобілізації, на особливий період», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2024 №560.
Відповідно до п. 56-57 Порядку №560 відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період надається військовозобов`язаним з підстав, визначених статтею 23 Закону №3543-XII.
Для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) утворюються комісії у такому складі: голова комісії - керівник районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (відокремленого відділу); члени комісії - представники апарату, структурних підрозділів (освіти та науки, охорони здоров`я, соціального захисту населення, служби у справах дітей, центру надання адміністративних послуг) районної, міської держадміністрації (військової адміністрації).
Згідно з п. 58 Порядку №560 за наявності підстав для одержання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період військовозобов`язані (крім заброньованих) особисто подають на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або його відділу заяву за формою, визначеною у додатку 4, до якої додаються документи, що підтверджують право на відстрочку, або копії таких документів, засвідчені в установленому порядку, зазначені у переліку згідно з додатком 5. Заява військовозобов`язаного підлягає обов`язковій реєстрації.
Відстрочка від призову на військову службу під час мобілізації може оформлятися за допомогою Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів на підставі даних, отриманих з інших державних реєстрів або баз даних, які підтверджують, що військовозобов`язаний має право на відстрочку з підстав, визначених статтею 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" (п.59 Порядку №560).
Відповідно до п.60 Порядку №560 комісія вивчає отримані заяву та підтвердні документи, оцінює законність підстав для надання відстрочки, за потреби готує запити до відповідних органів державної влади для отримання інформації, що підтверджує право заявника на відстрочку, або використовує інформацію з публічних електронних реєстрів.
Комісія зобов`язана розглянути отримані на розгляд заяву та документи, що підтверджують право на відстрочку, протягом семи днів з дати надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади.
На підставі розгляду отриманих документів комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки. Рішення комісії оформляється протоколом.
Про прийняте комісією рішення повідомляється засобами телефонного, електронного зв`язку або поштою заявнику не пізніше ніж на наступний день після ухвалення такого рішення.
У разі позитивного рішення військовозобов`язаному надається довідка із зазначенням строку відстрочки за формою, визначеною у додатку 6. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за формою, визначеною у додатку 7. Таке рішення може бути оскаржене у судовому порядку.
До ухвалення комісією рішення військовозобов`язаний не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.
Отже, наведеними нормами визначено, що військовозобов`язаний має право на особисте подання на ім`я голови комісії районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки заяви за встановленою формою з доданими до неї документами, які підтверджують право на відстрочку, а комісії, утворені при районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (відокремлених відділах) для розгляду питань надання військовозобов`язаним відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період зобов`язані, зокрема, вивчити отриману заяву та додані до неї документи, оцінити законність підстав для надання відстрочки, й фактично розглянути такі документи протягом семи днів з дати їх надходження, але не пізніше ніж протягом наступного дня від дати отримання інформації на запити до органів державної влади. Така комісія ухвалює рішення про надання або відмову у наданні відстрочки, що оформляються протоколом. У разі відмови у наданні відстрочки військовозобов`язаному повідомляють письмово із зазначенням причин відмови за встановленою формою.
Предметом спірних відносин у даній справі є рішення комісії з розгляду заяви позивача щодо надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, оформлене протоколом №49 від 31.10.2025, яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації на особливий період. Підстава відмови: відсутні підстави для надання відстрочки (а.с.55). Як встановлено із відзиву, підставою для відмови є відсутність судового рішення про самостійне утримання батьком дитини до 18 років.
З приводу визначення відповідачем підстави для відмови позивачу у наданні відстрочки як відсутність судового рішення про самостійне утримання батьком дитини до 18 років, то суд зазначає таке.
Відповідно до ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.09.2025 у справі №336/5001/25, яке набрало законної сили 17.10.2025 визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з її батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .
Також, цим судовим рішенням встановлено, що вихованням та лікуванням дитини з народження займається позивач, з народження дитина проживає із батьком, мати залишила малолітню дочку без належного та достатнього материнського піклування і материнської любові та догляду, ОСОБА_4 не має житла, не працює і не має постійного доходу (заробітку), внаслідок чого неспроможна забезпечити малолітній дочці належний рівень проживання, побуту, навчання, здоров`я тощо.
Отже, позивач повністю утримує свою малолітню доньку, в свою чергу ОСОБА_4 у фінансових витратах на утримання дитини участі не приймає, також не приймає участі у її вихованні. Бачиться із дитиною в залежності від стану свого здоров`я. 
Також суд приймає до уваги наявність у ОСОБА_4 захворювання, яке спричиняє стаціонарне лікування у КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР.
Отже, з аналізу вказаних доказів, судом встановлено самостійне виховання та утримання позивачем своєї малолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , - що відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ є підставою для надання позивачу відстрочки від призову на військову служу під час мобілізації.
Стосовно доводів відповідача про відсутність рішення суду про встановлення факту самостійного утримання дитини, суд зазначає, що рішенням Шевченківського районного суду м.Запоріжжя від 16.09.2025 №336/5001/25, яке набрало законної сили 17.10.202, яким визначено яким визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , разом з її батьком ОСОБА_1 , встановлений судом факт проживання неповнолітньої дитини з позивачем. Також вказаним рішенням суду підтверджується факт щодо утримання своєї малолітньої доньки позивачем.
Відтак, з урахуванням встановлений судом у цій справі обставин суд вважає, що рішення відповідача, яким позивачу відмовлено у наданні відстрочки – є протиправним та таким, що підлягає скасуванню. 
Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що належним способом відновлення порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача розглянути заяву про надання відстрочки від мобілізації та за наслідком розгляду цієї заяви прийняти рішення. 
При цьому, суд зазначає про наявність у позивача права на відстрочку, відповідно до п.4 ч.1 ст.23 Закону №3543-ХІІ. 
Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Частиною 1 статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. 
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
При зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір у сумі 1211,20 грн., який слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255 КАС України, суд , -

ВИРІШИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_2 ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 , оформлене протоколом від 31.10.2025 №49 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, на підставі п.4 ч.1 ст.23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та у строк і в порядку, визначені законодавством України, прийняти рішення з урахуванням висновків суду.
В задоволенні решти вимог, – відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1211,20 грн. (одна тисяча двісті одинадцять гривень 20 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Рішення у повному обсязі складено та підписано 04.02.2026. 

Суддя Ю.В. Калашник