ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2026 року	Львів	Справа № 140/6115/25 пров. № А/857/45181/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:
судді-доповідача -	Шевчук С. М.	
суддів -	Кухтея Р. В.	
 	Носа С. П.	
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Львівської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 140/6115/25 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Волиньліспром" до Львівської митниці про визнання протиправними дій, 
місце ухвалення судового рішення 	м.Луцьк	
Розгляд справи здійснено за правилами	спрощеного позовного провадження 	
суддя у І інстанції	Димарчук Т.М.	
дата складання повного тексту рішення	не зазначена	

ВСТАНОВИВ:
І. ОПИСОВА ЧАСТИНА
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 140/6115/25 позов Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів - задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100160/2 від 09 квітня 2025 року.
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" за рахунок бюджетних асигнувань Львівської митниці судовий збір у розмірі 4483,24 грн (чотири тисячі чотириста вісімдесят три гривні 24 копійки), судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень 00 копійок) та витрати на переклад документів у розмірі 2600,00 грн (дві тисячі шістсот гривень 00 копійок).
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування апеляційної скарги вказує, що судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, судове рішення прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.
В доводах апеляційної скарги вказує, що під час здійснення митного оформлення за митною декларацією №25UA209230031155U0 від 04.04.2025 було виявлено, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ та надані декларантом на запит митного органу, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. За результатами проведеного опрацювання наданих документів встановлено:
- директор фірми AEROPARQUET, S.L (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) Леон Дель Ріо Хосе Альберто є засновником ТОВ "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" (що видно з відритих джерел, а саме державних реєстрів України). Тобто, сторони угоди є пов`язаними між собою у розумінні ст. 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. У зв`язку з наявною інформацією про те, що митна вартість товарів зі схожими характеристиками, імпортованих за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами ЗЕД, є вища, ніж заявлена декларантом, у Львівської митниці були обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену митну вартість, про що було повідомлено декларанта;
- згідно наданої до митного контролю CMR від 02.04.2025 б/н у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару є MYKOLAIUK ANDRII, разом з тим до митного оформлення декларантом надано договір – заявку на перевезення від 28.03.2025 №2803/25, згідно якої виконавцем по доставці товару є ФОП ОСОБА_1 . Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару;
- відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання з завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 МД та гр.4 CMR від 02.04.2025, товар завантажений в м. Morag, PL (Польща), а адресою продавця є м. Мадрид (Іспанія). У декларації митної вартості декларантом не враховано до розрахунку митної вартості товару такі витрати як навантаження. Згідно інформації яка наведена у графі «додаткові умови» договору – заявки на перевезення від 28.03.2025 №2803/25 водій лише контролює завантаження. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості;
- у перекладі зовнішньоекономічного контракту від 28.03.2025 №28/03/2025 вказано наступні реквізити даної угоди - CONTRACT № 28/03/2025 28 of March, 2024, що не відповідає ідентичності перекладу;
- митна декларація від 02.04.2025 №25PL371010000G7AB0 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.
Встановлені розбіжності стали достатньою підставою для виникнення сумнівів у достовірності наданих документів та правильності визначення декларантом заявленої митної вартості товару за першим методом.
На вимогу митниці декларантом надано: прайс-лист підприємства виробника товару від 03.03.2025; інвойс від виробника товару від 31.03.2025 №FEU/25/03/0463; калькуляцію виробника товару від 03.04.2025; калькуляцію продавця від 09.04.2025; висновок ДЗІ від 08.04.2025 №3-3/415. В наданому висновку експертом серед джерел інформації зазначено власні інформресурси, інформацію з мережі Інтернет та відповідь виробника продукції Paged Morag SA, проте до висновку (звіту) такі джерела не надано.
У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. У зв`язку з неможливістю застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості, застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA205050/2025/002192 від 22.01.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками: - (фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини, що має два зовнішні шари з деревини хвойних порід, фанера з сосни Виробник: PAGED MORAG S. A. Торгівельна марка: "PAGED"), становить 3,13 дол. США/кг.
З наведених підстав відповідач вважає, що рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100160/2 від 09.04.2025 є правомірним, обґрунтованим та винесеним відповідно до вимог чинного законодавства, а тому просить у задоволенні позову відмовити.
Окрім того, відповідач заперечує проти стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає, що вказані позивачем витрати на правничу допомогу є неспівмірними із даною справою, а їх сума - необґрунтованою. Також скаржник заперечує проти стягнення витрат пов`язаних з перекладом документів. 
Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому заперечує проти задоволення апеляційної скарги та просить суд залишити рішення суду першої інстанції без змін, з мотивів аналогічних тим, що викладені судом першої інстанції в оскаржуваному рішенні. 
Про розгляд апеляційної скарги відповідач та позивач повідомлені шляхом надіслання ухвали про відкриття апеляційного провадження та про призначення апеляційної скарги до розгляду через електронний кабінет сервісу "Електронний суд" Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи (ЄСІТС), підтвердженням чого є відповідні дані автоматизованої системи документообігу суду. 
Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження), суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів. В силу вимог ч.4 ст.229 КАС України якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІ. ОЦІНКА СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ
Ухвалюючи судове рішення про задоволення позову, суд першої інстанції виходив з того, що подані декларантом відповідно до частини другої статті 53 МК України документи є вичерпними та підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так, контракт №28/03/2025 від 28.03.2025, укладений між ТОВ "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" (покупець) та компанією AEROPARQUET, S.L (Іспанія, продавець), містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов то строку поставки; рахунок-фактура (інвойс) від 02.04.2025 №AEINV/2025/00095, наданий для підтвердження митної вартості товару, визначає вартість товару 19629,02 Євро (а.с.25-28,33).

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ
Судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи, що ТОВ «ВОЛИНЬЛІСПРОМ» є юридичною особою приватного права, яке зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 12.05.2006. Видами діяльності товариства за КВЕД є: 16.10 - лісопильне та стругальне виробництво (основний).
28.03.2025 між ТОВ "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" (покупець) та компанією AEROPARQUET, S.L (Іспанія, продавець) було укладено контракт №28/03/2025, за умовами якого продавець за цим контрактом зобов`язується поставляти покупцю на умовах FCA – зі складу – Mazurska 1, 14-300 Morag, Poland (спосіб доставки - автотранспорт) «товар». Асортимент, кількість, якісні характеристики та вартість узгоджуються обома сторонами в інвойсі. Покупець зобов`язується прийняти та сплатити товар у порядку та у строки, передбачені цим контрактом (п. 1 контракту).
Пунктом 2 вказаного контракту обумовлено, що постачання товару проводитиметься за такими позиціями: фанера шліфована, калібрована березових та хвойних порід.
Пунктом 6 контракту визначено, що доставка товару за цим контрактом здійснюється автотранспортом.
Відповідно до пунктів 8.1. – 8.3 контракту валюта контракту – Євро. Ціна на товар узгоджується сторонами і зазначається в інвойсі на даний товар. Загальна вартість даного контракту 400 000,00 Євро. Ціни на товар, що постачається відповідно до цього контракту: - встановлюються в євро за умов FCA – зі складу (спосіб доставки товару – автотранспорт). За згодою сторін можуть бути змінені протягом терміну дії цього контракту. У цьому випадку сторони підписують додаткову угоду до контракту. Відповідно до пункту 8.4 контракту розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем у безготівковому порядку 100% оплати на розрахунковий рахунок продавця протягом 90 календарних днів з моменту отримання товару. Комісії банків посередників за переказ коштів оплачує покупець (а.с.25-28).
04.04.2025 декларантом позивача в порядку електронного декларування подано до Львівської митниці митну декларацію №25UA209230031155U0 з описом товару: «Фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини, кожний лист завтовшки не більш як 6 мм, що має два зовнішні шари з деревини хвойних порід: WGSKIGS-1293-C фанера з сосни товщиною 12 мм, розміром 1220x2440 мм (525 листів) -18,754 м.куб WGSKIGS-1293-C фанера з сосни товщиною 12 мм, розміром 1250x2500 мм (450 листів) - 16,875м.куб WGSKIGS-1293-С фанера з сосни товщиною 12 мм, розміром 1220x2440 мм (75 листів) - 2,679 м. куб Виробник: PAGED MORAG S. A., PL. Торговельна марка: PAGED», де в графі 42 МД вказано ціну товару у розмірі 19629,02 Євро. В графі 45 зазначено митну вартість товару (з урахуванням витрат на транспортування товару у розмірі 54500,00 грн) в сумі 954 551,42 грн (еквівалентно 20817,60 Євро), яку визначено за 1 методом визначення митної вартості товару – за ціною контракту (а.с.137-138).
На підтвердження обґрунтованості заявленої у МД митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з МД декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: контракт №28/03/2025 від 28.03.2025; рахунок-фактуру (інвойс) від 31.03.2024 №FEU/25-03/0463; рахунок-фактуру (інвойс) від 02.04.2025 №AEINV/2025/00095; автотранспортну накладну (CMR) від 02.04.2025; договір-заявку на перевезення вантажу №2803/25 від 28.03.2025; договір перевезення вантажів від 01.01.2025 №2; довідку про транспортні витрати №18/04 від 02.04.2025; сертифікат EUR.1 №PL/MF/AU0251373 від 02.04.2025, митну декларацію країни відправлення № 25PL37I010000G7AB0 від 02.04.2025 (а.с.16-21,23-28,30-33,36).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, в електронному повідомленні декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропоновано подати такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Оскільки продавець і покупець є взаємопов`язаними особами (сторони угоди є пов`язаними між собою у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року), тому відповідно до частини 4 статті 53 МК України також надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію); інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
На вимогу митниці декларантом надано: прайс-лист підприємства виробника товару від 03.03.2025; інвойс від виробника товару від 31.03.2025 №FEU/25/03/0463; калькуляцію виробника товару від 03.04.2025; калькуляцію продавця від 09.04.2025; висновок ДЗІ від 08.04.2025 №3-3/415 (а.с.16,18,23-24,31).
09.04.2025 Львівська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100160/2 (а.с.34-35).
Як зазначено у графі 33 рішення, під час здійснення митного оформлення за митною декларацією виявлено, що подані до митного оформлення документи згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій та третій статті 53 МКУ та надані декларантом на запит митного органу, не містять всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар. За результатами проведеного опрацювання наданих документів встановлено наступні розбіжності:
- директор фірми AEROPARQUET, S.L (кінцевий бенефіціарний власник (контролер) Леон Дель Ріо Хосе Альберто є засновником ТОВ "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" (що видно з відритих джерел, а саме державних реєстрів України). Тобто, сторони угоди є пов`язаними між собою у розумінні ст. 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року. У зв`язку з наявною інформацією про те, що митна вартість товарів зі схожими характеристиками, імпортованих за контрактами, укладеними між непов`язаними суб`єктами ЗЕД, є вища, ніж заявлена декларантом, у Львівської митниці були обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену митну вартість, про що було повідомлено декларанта. У наданих під час митного оформлення документах відсутні документи, що могли б продемонструвати, відповідно до вимог ч. 18 ст. 58 МКУ, що заявлена декларантом митна вартість є близькою до вартості однієї з визначених у вказаній нормі закону операцій;
- згідно наданої до митного контролю CMR від 02.04.2025 б/н у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару є MYKOLAIUK ANDRII, разом з тим до митного оформлення декларантом надано договір – заявку на перевезення від 28.03.2025 №2803/25, згідно якої виконавцем по доставці товару є ФОП ОСОБА_1 . Будь-який договір доручення чи інший посередницький договір між вищезазначеними суб`єктами, декларантом митному органу не надавався, що не дає можливості перевірити правильність нарахування транспортних витрат на перевезення, а відповідно числового значення рівня митної вартості товару;
- відповідно до положень Інкотермс термін FCA (…Named place) вибір місця постачання вплине на зобов`язання з завантаження і розвантаження товару у даному місці. Якщо постачання здійснюється у приміщенні продавця, то продавець несе відповідальність за завантаження. Якщо ж постачання здійснюється в інше місце, продавець відповідальності за відвантаження товару не несе. Згідно з гр. 20 МД та гр.4 CMR від 02.04.2025, товар завантажений в м. Morag, PL (Польща), а адресою продавця є м. Мадрид (Іспанія). У декларації митної вартості декларантом не враховано до розрахунку митної вартості товару такі витрати як навантаження. Згідно інформації яка наведена у графі «додаткові умови» договору – заявки на перевезення від 28.03.2025 №2803/25 водій лише контролює завантаження. Отже, витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості;
- у перекладі зовнішньоекономічного контракту від 28.03.2025 №28/03/2025 вказано наступні реквізити даної угоди - CONTRACT № 28/03/2025 28 of March, 2024, що не відповідає ідентичності перекладу;
- митна декларація від 02.04.2025 №25PL371010000G7AB0 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару.
У зв`язку з вищевикладеним та враховуючи неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком, Львівська митниця не визнає заявлену митну вартість. У зв`язку з неможливістю застосувати наступні методи визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МК України) та методу 2б (ст.60 МК України) з причини відсутності в митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МК України) та методу 2г (ст.63 МК України) з причини відсутності в митного органу вартісної основи для розрахунку митної вартості, застосовано метод 2ґ (ст. 64 МК України). Джерелом інформації для коригування митної вартості товару слугувала МД №UA205050/2025/002192 від 22.01.2025 де митна вартість товару зі схожими характеристиками: - (фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини, що має два зовнішні шари з деревини хвойних порід, фанера з сосни Виробник: PAGED MORAG S. A. Торгівельна марка: "PAGED"), становить 3,13 дол. США/кг. Коригування на обсяг партії, умови поставки, комерційні умови не здійснювалось, у зв`язку з тим, що умови поставки а також обсяг партії товару у наведеному джерелі відповідають умовам заявленим декларантом у митній декларації.
Випуск у вільний обіг товару здійснено за МД №25UA209230033210U1 від 10.04.2025 із застосуванням положень частини 7 статті 55 МК України (а.с.29).
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся з даним позовом до суду.

ІV. ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційній скарзі, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 Кодексу адміністративного судочинства України (КАС України), колегія суддів встановила таке.
Судом установлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару за основним методом (за ціною договору (контракту).
Оскаржуване позивачем рішення прийняте відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України та іншими законами України.
Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товару, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товару.
Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товару, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товару, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Згідно з частинами першою, другою статті 51 МК України митна вартість товару, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.
Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товару здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товару у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.
Як встановлено частиною першою статті 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Частиною другою статті 53 МК України визначений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів. Ними є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (частини перша, друга статті 54 МК України).
Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 54 МК України митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Як визначено частиною п`ятою статті 54 МК України, митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості.
У частині третій статті 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Згідно з частиною четвертою статті 53 МК України у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).
Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті (частина п`ята статті 53 МК України).
Із наведених положень слідує, що митний орган має повноваження здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом. Зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товару, порівнянням рівня заявленої митної вартості товару з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товару, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше. Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву в правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митному органу право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товару. При цьому лише виявлення одного або декількох з фактів, зазначених у частині третій статті 53 МК України (подані документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, мають ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари), є підставою для витребування додаткових документів, перелік яких наведений у цій нормі. Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.
Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товару, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товару, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товару; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товару; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товару, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод за ціною договору (вартість операції).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товару не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Отож наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товару та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.
Відповідно до частини шостої статті 54 МК України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.
Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).
Згідно з частиною першою статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до частини другої статті 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (частина четверта статті 58 МК України).
У розумінні частини п`ятої статті 58 МК України ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Повний перелік витрат, які підлягають додаванню до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари при визначенні митної вартості, визначений частиною десятою статті 58 МК України.
З матеріалів справи убачається, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару: «Фанера клеєна, яка складається винятково з листів деревини, кожний лист завтовшки не більш як 6 мм, що має два зовнішні шари з деревини хвойних порід: WGSKIGS-1293-C…», за МД №25UA209230031155U0 від 04.04.2025, щодо якого проведено коригування митної вартості) за основним методом (за ціною договору (контракту).
З матеріалів справи убачається, що для підтвердження заявленої митної вартості за основним методом за ціною договору (контракту) позивач подав разом із митною декларацією документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості товару (генераторів) за переліком, визначеним частиною другою статті 53 МК України: контракт №28/03/2025 від 28.03.2025; рахунок-фактуру (інвойс) від 31.03.2024 №FEU/25-03/0463; рахунок-фактуру (інвойс) від 02.04.2025 №AEINV/2025/00095; автотранспортну накладну (CMR) від 02.04.2025; договір-заявку на перевезення вантажу №2803/25 від 28.03.2025; договір перевезення вантажів від 01.01.2025 №2; довідку про транспортні витрати №18/04 від 02.04.2025; сертифікат EUR.1 №PL/MF/AU0251373 від 02.04.2025, митну декларацію країни відправлення № 25PL37I010000G7AB0 від 02.04.2025 (а.с.16-21,23-28,30-33,36).
Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товарів, заявлених до митного оформлення, митницею у зв`язку з наявністю розбіжностей в поданих документах, в електронному повідомленні декларанту згідно з статтями 53 та 54 МК України у 10-ти денний термін запропоновано подати такі документи: рахунок-фактуру (інвойс) або рахунок-проформу (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування; договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини. Оскільки продавець і покупець є взаємопов`язаними особами (сторони угоди є пов`язаними між собою у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року), тому відповідно до частини 4 статті 53 МК України також надати додаткові документи для підтвердження митної вартості, а саме: виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; розрахунок ціни (калькуляцію); інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
Крім обумовлених документів на вимогу відповідача декларантом надано: прайс-лист підприємства виробника товару від 03.03.2025; інвойс від виробника товару від 31.03.2025 №FEU/25/03/0463; калькуляцію виробника товару від 03.04.2025; калькуляцію продавця від 09.04.2025; висновок ДЗІ від 08.04.2025 №3-3/415 (а.с.16,18,23-24,31).
Дослідивши подані митному органу документи, які відповідно до частини другої статті 53 МК України є вичерпними, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що такі документи підтверджують усі складові митної вартості за першим (основним) методом. Так, контракт №28/03/2025 від 28.03.2025, укладений між ТОВ "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" (покупець) та компанією AEROPARQUET, S.L (Іспанія, продавець), містить усі необхідні відомості щодо сторін договору, комерційних умов то строку поставки; рахунок-фактура (інвойс) від 02.04.2025 №AEINV/2025/00095, наданий для підтвердження митної вартості товару, визначає вартість товару 19629,02 Євро (а.с.25-28,33).
При цьому колегія суддів зазначає, що пункт 4 частини другої статті 53 МК України зобов`язує декларанта надати банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, якщо рахунок сплачено.
Відповідно до пункту 8.4 контракту №28/03/2025 від 28.03.2025 розрахунки за поставлений товар здійснюються покупцем у безготівковому порядку у 100% оплаті на розрахунковий рахунок продавця протягом 90 календарних днів з моменту отримання товару.
Відтак, на день митного оформлення товару за МД №25UA209230031155U0 від 04.04.2025 у позивача був відсутній обов`язок оплати товару та, як наслідок, надання банківського платіжного документа митному органу.
Крім того судом ураховано, що умови оплати товару є вільним вибором сторін договору, як і умова встановлення предоплат, післяплат чи часткових оплат. Умови оплати за товар не впливають на митну вартість такого товару з огляду на те, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий) так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) ніяким чином не впливає на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом (з урахування додаткових платежів, якщо такі передбачені чи здійснені). Ціна договору (вартість товару) визначається за принципом свободи договору, якщо інше не передбачено законом або договором, а відповідач не є тим органом до повноважень якого віднесено контроль за розрахунками сторін. 
За змістом висновків, відображених у постановах Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №815/329/17, від 19 листопада 2024 року у справі № 420/23588/23, в яких Суд наголосив, що фактична оплата за поставлений товар, як і спосіб здійснення такої оплати (готівковий, безготівковий), так і часові рамки оплати (передоплата, післяплата, відстрочка) не впливають на ціну (розмір оплати) товару, що передбачена контрактом.
Отож банківський платіжний документ не є документом, що визначає договірну вартість товару і відсутність такої оплати в момент проведення митного оформлення товару не свідчить про виявлення митним органом розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, або наявність ознак підробки чи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що підлягає сплаті за такий товар. 
Разом з тим, суд наголошує, що ціна продажу імпортованих товарів – це ціна, зазначена саме відправником у рахунках-фактурах. Лише рахунок-фактура (інвойс), згідно з частиною 2 статті 53 МК України є документом, який підтверджує митну вартість товару. 
Вказана в МД №25UA209230031155U0 від 04.04.2025 ціна товару відповідає тій, що зазначена в рахунку-фактурі (інвойсі) від 02.04.2025 №AEINV/2025/00095, наданому позивачем для підтвердження митної вартості товару та становить 19629,02 Євро.
Визначаючи митну вартість за першим методом за МД №25UA209230031155U0 від 04.04.2025, декларант до фактурної вартості додав також витрати з перевезення товару від місця передачі перевізнику до кордону України (54500,00 грн), що не заперечується відповідачем.
На підтвердження вартості витрат на транспортування товару митному органу було надано: договір-заявку на перевезення вантажу №2803/25 від 28.03.2025, укладеного між ФОП ОСОБА_1 (виконавцем) та ТОВ "ВОЛИНЬЛІСПРОМ" (замовником); довідку про транспортні витрати №18/04 від 02.04.2025, відповідно до яких транспортні витрати по доставці товару автомобілем MAN НОМЕР_1 /АС1929ХG за маршрутом: 14-300, м. Morag, PL (Польща), - м/п Доргуськ-Ягодин (Україна) - становлять 54000,00 грн (витрати з перевезення вантажу до кордону України); м/п Доргуськ-Ягодин (Україна) – смт Ратне (Україна) - становлять 21376,00 грн. Оплата за експедиційні послуги (експедиторська винагорода) – 500,00 грн. Страхування вантажу не проводилось. Вартість навантаження робіт включено у вартість перевезення. При цьому, вартість витрат на перевезення товару, яка включена до митної вартості товару складає 54500,00 грн (витрати з перевезення вантажу до кордону України) (а.с.7).
Підсумовуючи викладене, визначена у МД №25UA209230031155U0 від 04.04.2025 митна вартість товару у розмірі 954 551,42 грн (еквівалентно 20817,60 Євро), включає вартість товару (19629,02 Євро) і вартість витрат на транспортування товару до кордону України 54500,00 грн (еквівалентно 1188,58 Євро), та підтверджена всіма необхідними документами, наданими декларантом.
Вказані документи надавались митному органу, а тому у відповідача була можливість для перевірки складових митної вартості товару, вказаної декларантом у митній декларації.
Стосовно ж доводів скаржника з приводу того, що згідно наданої до митного контролю CMR від 02.04.2025 б/н у графах 16 та 23 зазначено, що перевізником товару є MYKOLAIUK ANDRII, разом з тим до митного оформлення декларантом надано договір - заявку на перевезення від 28.03.2025 №2803/25, згідно якої виконавцем по доставці товару є ФОП ОСОБА_1 , то з матеріалів справи убачається, що відповідно до договору - заявки на перевезення вантажу від 28.03.2025 №2803/25 ТОВ «ВОЛИНЬЛІСПРОМ» замовило у ФОП ОСОБА_1 перевезення вантажу (плити ДСП) масою до 22 тонн за маршрутом: 14-300, Morag (Poska) - смт Ратне Волинська область (Україна). Термін доставки: 04.04.2025. Ставка за перевезення: 1700,00 Євро по курсу НБУ на день вивантаження. Умови оплати: безготівка по вивантаженню 7 днів. Наданий автомобіль: MAN НОМЕР_1 -АС1929XG, який зазначений також в CMR від 02.04.2025 б/н.
Окрім того, між ФОП ОСОБА_2 (перевізником), та ФОП ОСОБА_1 (експедитором), було укладено договір перевезення вантажів від 01.01.2025 №2, за умовами якого експедитор, діючи від імені та за рахунок замовника, згідно з договором доручення (№ і дата договору доручення зазначається у контракт-заявці) залучає третю сторону (перевізника) для доставки вантажів автомобільним транспортом у міжнародному сполученні.
Згідно зі статтею 929 ЦК України за договором транспортного експедирування одна сторона (експедитор) зобов`язується за плату і за рахунок другої сторони (клієнта) виконати або організувати виконання визначених договором послуг, пов`язаних з перевезенням вантажу. Відповідно до частини першої статті 932 ЦК України експедитор має право залучити до виконання своїх обов`язків інших осіб.
З аналізу зазначених норм законодавства вбачається, що виконання перевезення може виконуватись експедитором як особисто, так і іншими, залученими експедитором особами - перевізниками, договори з якими експедитор може укладати від свого імені.
Отож приведені скаржником доводи не слугують підставою для коригування митної вартості.
Стосовно ж доводів скаржника з приводу того, що згідно з гр. 20 МД та гр.4 CMR від 02.04.2025, товар завантажений в м. Morag, PL (Польща), а адресою продавця є м. Мадрид (Іспанія); в декларації митної вартості декларантом не враховано до розрахунку митної вартості товару такі витрати як навантаження; згідно інформації, яка наведена у графі «додаткові умови» договору – заявки на перевезення від 28.03.2025 №2803/25 наведено, що водій лише контролює завантаження, отже витрати з навантаження, а також складські збори покладені на покупця, проте такі витрати (складові митної вартості) в товаросупровідних документах не відображені та не включені до митної вартості, то суд апеляційної інстанції встановлено наступне.
За змістом контракту №28/03/2025 від 28.03.2025 товар поставляється позивачу на умовах FCA (Mazurska 1, Morag). Відповідальність за відвантаження товару несе продавець – компанія AEROPARQUET, S.L. Умови поставки FCA означають, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. 
Отож доводи скаржника відповідача з приводу можливого не включення до митної вартості витрат на навантаження, як з огляду на міжнародні правила тлумачення комерційних умов поставки (FCA), так і виходячи з умов договору, погоджених сторонами письмово, є необґрунтованими. 
Стосовно доводів скаржника про те, що у перекладі зовнішньоекономічного контракту від 28.03.2025 № 28/03/2025 вказано наступні реквізити даної угоди - CONTRACT №28/03/2025 28 of March, 2024, що відповідає ідентичності перекладу, то вказана описка не впливає на заявлену митну вартість товару.
Також колегія суддів відхиляє доводи скаржника з приводу того, що митна декларація від 02.04.2025 № 25PL371010000G7AB0 не містить будь-яких відміток митних органів країни відправлення, які підтверджують факт здійснення експорту оцінюваного товару, позаяк митна декларація країни відправлення в розумінні частини статті 53 МК України, не є документом, який підтверджує митну вартість товарів, натомість, відповідно до частини шостої статті 53 МК України декларант може подати її за власним бажанням.
Експортна декларація - це документ, який підтверджує проходження вантажу митного оформлення в країні відправлення та заповнюється відправником товару або митним агентством, яке здійснює оформлення (відкриття) експортної декларації. На підставі цього документа відправник вантажу отримує відшкодування податку на додану вартість. 
Досліджуючи доводи скаржника щодо пов`язаності сторін договору у розумінні статті 15 Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, як правову підставу для коригування митної вартості, то суд зазначає, що за змістом положень пункту 4 частини першої статті 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується також у разі, якщо: покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Відповідно до частини дванадцятої статті 58 МК України той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Згідно з частинами тринадцятою - п`ятнадцятою статті 58 МК України за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари.
Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року (частини шістнадцята та сімнадцята статті 58 МК України).
Згідно з пунктом четвертим статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року, для визначення пов`язаності осіб до якої відсилають положення частини шістнадцятої статті 58 МК України, особи вважаються пов`язаними між собою, тільки якщо: a) вони є службовцями або директорами підприємств один в одного; b) вони юридично визнані партнерами по бізнесу; c) вони є роботодавцем і працівником; d) будь-яка особа безпосередньо чи опосередковано володіє, контролює або утримує 5 чи більше відсотків випущених акцій, що дають право голосу, або акцій обох з них; e) один з них безпосередньо або опосередковано контролює іншого; f) обидва безпосередньо або опосередковано контролюються третьою особою; g) разом вони безпосередньо або опосередковано контролюють третю особу; h) вони є членами однієї й тієї самої сім`ї.
Особи, які пов`язані одна з одною в бізнесі таким чином, що одна з них є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншого, як би це не називалося, уважаються пов`язаними для цілей цієї Угоди, якщо вони підпадають під критерії пункту 4 (пункт 5 статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року).
Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №826/2313/16 за наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 МК України вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митних органів необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Отже, обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинув на митну вартість задекларованого товару, лежить на митному органі. У разі якщо митний орган не справляється із цим обов`язком, то необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій статті 58 МК України, не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
Разом з тим, у відповідь на електронний запит митниці про надання додаткових документів, позивач надав висновок Державного підприємства «Державний інформаційно-аналітичний центр моніторингу зовнішніх товарних ринків» від 08.04.2025 №3-3/415. 
З вказаного висновку убачається, що ДП «Держзовнішінформ» надіслано запит до зазначеного виробника та отримано відповідь щодо цінової політики листів фанери соснової WGSKIGS-1293-C Pine plywood ext. throught 12,0 Thickply IIIIII розміром 1220x2440 та 1250х2500) при відвантаженні на експорт для постачання в Україну на умовах FCA – Morag (Польща). Згідно інформації на сайті (https://pagedplywood.com) підтверджується, що Paged Morag SA є виробником продукції із деревини, зокрема листів фанери різних видів. Відповідно до даних наданої для дослідження документації, країною виробництва продукції є Польща. Було проведене дослідження щодо відповідності цін, за якими Paged Morag SA (Польща) пропонує досліджувані товари, цінам на подібну продукцію за зазначеною у експортній декларації товарною групою при експорті з країни походження - Польщі. Встановлено, що ціни, наведені в інвойсі №AEINV/2025/00095 від 02.04.2025 та ціни, по яким реалізує товар виробник, не суперечать дослідженим наявним даним щодо приведеного середньомісячного середньостатистичного рівня ціни при експорті з Польщі до України за кодом ТНЗЕД 44123900, за останніми наявними даними EUROSTAT (січень 2025) - рівень приведеної місячної середньостатичної ціни - 0,813 євро/мт ( або 479,56 євро/м3).
Технічні характеристики продукції, згідно із висновком свідчать про те, що рівень ціни листів фанери соснової WGSKIGS-1293-C. Pine plywood ext. throught 12,0 Thickply Ш/IІІ розміром 1220х2440 та 1250х2500), що постачається в рамках контракту №28/03/2025 від 28.03.2025 за інвойсом №AEINV/2025/00095 від 02.04.2025 не суперечить вищенаведеним дослідженим даним щодо експорту з країни походження і відповідає ціновій політиці компанії-виробника та може складати на вищезазначену продукцію - 512,400 євро/м3 при постачанні на умовах поставки FCA - Morag (Польща) (ІНКОТЕРМС 2000).
Окрім того колегією суддів ураховано, що згідно висновку Верховного суду, відображеного у постанові від 08.11.2022 у справі №980/3552/20 обов`язок доведення того, що пов`язаність між продавцем та покупцем вплинула на митну вартість задекларованого товару, лежить на органі доходів і зборів. У разі якщо такий орган не справляється з цим обов`язком, необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у ч.12 ст.58 МК України, не вплинули на ціну товарів.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 02.04.2024 у справі № 380/6459/20, від 26.11.2020 у справі №826/2313/16. Таким чином, наразі сформована усталена практика щодо обов`язку доведення лежить саме на митному органі, натомість митний орган посилається на нерелевантну судову практику.
Окрім того, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 26.11.2020 у справі №826/2313/16 у відповідності до частини п`ятнадцятої статті 58 МК України, декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Проте необхідно підкреслити, що наведене положення закріплює за декларантом право, а не обов`язок. Таке тлумачення цього положення забезпечує його узгодженість із частинами дванадцятою, тринадцятою та чотирнадцятою статті 58 МК України, згідно із приписами яких, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів.
За усталеною та послідовною практикою Верховного Суду (постанови від 10.06.2021 у справі №815/6854/17, від 14.07.2020 у справі №809/1734/16) навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті органом доходів і зборів відповідних рішень. Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення органом доходів і зборів контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом, адже торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо). Автоматизована система аналізу та управління ризиками не може містити усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, тому такі дані не можуть мати більше значення, ніж надані декларантом первинні документи про товар.
Формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
Підсумовуючи викладене, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах викликані необґрунтованими належними, беззаперечними та достовірними доказами припущеннями.
Отож, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення. А відповідачем не обґрунтовано, яким чином вищевикладені обставини впливають на рівень митної вартості ввезеного товару.
Крім того, враховуючи позицію Верховного суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16 та 13.06.2019 у справі № 820/6315/15 суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
Натомість надані до митного оформлення товару документи не містять числових розбіжностей чи ознак підробки, а відповідач не спростував їх достовірність та не обґрунтував неможливість їх врахування при визначенні митної вартості оцінюваного товару.
Стосовно ж доводів апеляційної скарги які стосуються витрат на професійну правничу допомогу, то колегія суддів зазначає таке.
На підтвердження заяви про відшкодування понесення витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано копії таких документів: договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.05.2025, укладеного між адвокатом Нестеруком О.В. та ТОВ «ВОЛИНЬЛІСПРОМ» (а.с.129-130), додатку №1 від 01.07.2025 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.05.2025 (а.с.136), платіжної інструкції від 14.05.2025 №1419 на суму 15000,00 грн (а.с.131), з яких вбачається надання позивачу у цій справі правової допомоги у фіксованій сумі 15000,00 грн.
Відповідно до додатку №1 від 01.07.2025 до договору про надання правничої (правової) допомоги від 12.05.2025 адвокатом надано такі послуги: підготовка документів та представництво інтересів ТОВ «ВОЛИНЬЛІСПРОМ» щодо оскарження рішення Львівської митниці про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/100160/2 від 09.04.2025 у Волинському окружному адміністративному суді.
Частиною 1 статті 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Згідно з частиною 7 статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Стаття 132 Кодексу адміністративного судочинства України визначає види судових витрат, відповідно до частини 1 якої, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до частини 3 статті 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Статтею 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Верховний Суд неодноразово вказував на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц).
Такі критерії оцінки поданих заявником доказів суд застосовує з урахуванням особливостей кожної справи та виходячи з принципів верховенства права та пропорційності, приписів ст. 134 КАС України та з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, що суди застосовують як джерело права згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"
Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності) та критерію розумності їхнього розміру, з урахуванням конкретних обставин справи та доводів сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 у справі "Двойних проти України" (пункт 80), від 10.12.2009 у справі "Гімайдуліна і інших проти України" (пункти 34-36), від 23.01.2014 у справі "East/West Alliance Limited" проти України", від 26.02.2015 у справі "Баришевський проти України" (пункт 95) зазначається, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими (необхідними), а їхній розмір - обґрунтованим.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір (аналогічна правова позиція викладена Касаційним господарським судом у складі Верховного Суду у додаткових постановах від 20.05.2019 у справі №916/2102/17, від 25.06.2019 у справі № 909/371/18, у постановах від 05.06.2019 у справі № 922/928/18, від 30.07.2019 у справі №911/739/15 та від 01.08.2019 у справі № 915/237/18).
Таким чином, розглядаючи заяву сторони судового процесу про компенсацію понесених нею витрат на професійну правничу допомогу суду належить дослідити та оцінити додані заявником до заяви документи на предмет належності, допустимості та достовірності відображеної у них інформації. Такі докази, суд оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
З аналізу статті 134 КАС України випливає, що крім того, що зазначена стаття забезпечує право особи на правову допомогу, з іншого боку, вона запобігає зловживанню правом на компенсацію витрат на правову допомогу в т.ч. неоднаковій судовій практиці, встановлюючи критерії співмірності, які визначені в ч. 5 цієї статті. Тобто, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат обґрунтовано у кожному конкретному випадку за критеріями співмірності необхідних і достатніх витрат.
Таким чином, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
Надавши оцінку наявним в матеріалах справи доказам складу та розміру витрат, пов`язаних з наданням правничої допомоги, перевіривши їх розумну необхідність для цієї справи та відповідність наданих послуг видам правової допомоги, визначеним ст.ст.19, 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», а також враховуючи предмет спору, значення справи для сторін та конкретні обставини справи яка не є складною, суті виконаних послуг, наявність численної судової практики та урахувавши відсутність юридичного супроводу адвоката в суді у зв`язку з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження, колегія суддів вважає підставним присудження на користь позивача за рахунок фінансування відповідачів витрат на професійну правничу допомогу в обсязі 5000 грн.
Стосовно ж доводів скаржника з приводу відсутності підстав для стягнення витрат, пов`язаних із користуванням послуг перекладача, то колегія суддів зазначає таке. 
Відповідно до ст. 254 МК України документи, необхідні для здійснення митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України при здійсненні зовнішньоекономічних операцій, подаються митному органу українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування. Митні органи вимагають переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації. У такому разі декларант забезпечує переклад зазначених документів за власний рахунок.
Офіційними мовами СОТ, до якого приєдналася Україна 16.05.2008, є англійська, французька, іспанська.
Зі змісту ст. 254 МК України вбачається, що для митного оформлення можуть подаватися документи українською мовою, офіційною мовою митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування та не передбачено обов`язку подання документів саме українською мовою.
Разом з тим обумовлена норма МК України надає право митному органу вимагати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, однак тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
При цьому, ст. 254 МК України передбачено три варіанти мови подання документів: українська мова; офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна; інша іноземна мова міжнародного спілкування.
Обов`язок надати переклад українською мовою документів, складених іншою мовою ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, виникає у декларанта тільки у разі відповідної вимоги митного органу, мотивованої тим, що дані, які містяться в таких документах, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
Верховний Суд у постанові від 06.02.2020 у справі №520/10709/18, зазначив, що митний орган відповідно до ст. 254 МК України вимагає переклад українською мовою документів, складених іншою мовою, ніж офіційна мова митних союзів, членом яких є Україна, або іншою іноземною мовою міжнародного спілкування, тільки у разі, якщо дані, які містяться в них, є необхідними для перевірки або підтвердження відомостей, зазначених у митній декларації.
З матеріалів справи убачається, що митний орган не вимагав від позивача у цій справі подання перекладеної українською мовою таких документів.
Апеляційний суд також встановив, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 10.06.2025 позовну заяву залишено без руху. Суд витребував від позивача належним чином засвідчений переклад складених іноземною мовою документів, долучених до позовної заяви.
На виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху позивач надав належним чином засвідчений переклад на українську мову всіх документів, що складені іноземною мовою, долучених до позовної заяви, а зокрема позивачем до матеріалів справи надано документи, які підлягали перекладу, а саме: інвойс від 31.03.2025 №FEU/25/03/0463; автотранспортну накладну (CMR) від 02.04.2025; експортну МД 25PL371010000G7AB0 від 02.04.2025; сертифікат EUR.1 №PL/MF/AU 0251373; калькуляцію від 03.04.2025 та 09.04.2025; калькуляцію продавця; прайс-лист від 03.03.2025; рахунок-фактуру (інвойс) №AEINV/2025/00095 від 02.04.2025, та які містять відбиток печатки та штампу Агенції перекладів «S.L.O.V.O» з зазначенням дати 13.06.2025 (а.с.46-53).
На підтвердження понесених витрат з надання Агенцією перекладів «S.L.O.V.O» послуг на переклад документів позивачем надано рахунок від 12.06.2025 №1/12062025 на суму 2600,00 грн та платіжну інструкцію від 12.06.2025 №1458 на суму 2600,00 грн (а.с.132,135).
З наданих документів вбачається, що перекладачем Ревенко Оленою виконано для замовника роботи письмовий переклад, постобробка документів – англійська-українська; оформлення документів (8 аркушів) на суму 2600,00 грн. 
Частиною 1 статті 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Відповідно до пункту 1 частини 3 статті 132 КАС України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз.
Відповідно до статті 137 КАС України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, перекладача чи експерта встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт (послуг) залученого стороною спеціаліста, перекладача чи експерта має бути співмірним із складністю відповідної роботи (послуг), її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт (надання послуг).
Також колегією суддів враховано, що у справі № 380/22832/24, яка була предметом касаційного перегляду Верховним Судом (постанові від 09 грудня 2025 року) ухвалено судове рішення, яке залишено без змін судом касаційної інстанції про стягнення з митного органу на користь позивача витрат на засвідчений переклад документів перекладачем.
Отож понесені позивачем витрати у розмірі 2600 грн на засвідчений переклад документів перекладачем у цій справі безсумнівно слід віднести до витрат, пов`язаних із підготовкою до розгляду справи.
При цьому відповідачем не заперечується того, що документи, які були перекладені на виконання ухвали суду першої інстанції та здійснені на замовлення позивача і долучені до матеріалів справи безпосередньо стосувалися обставин, які необхідно встановити для об`єктивного вирішення адміністративного спору по суті.
З урахуванням наведеного вище, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетного фінансування відповідача витрат на засвідчений переклад документів перекладачем у цій справі на виконання ухвали суду першої інстанції.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.
Відповідно до статті 8 Конституції України, статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України та частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Європейський суд з прав людини в рішенні у справі «Гарсія Руїз проти Іспанії» (рішення від 21 січня 1999 року), зокрема, зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Європейської конвенції з прав людини і зобов`язує суди викладати підстави для своїх рішень, це не можна розуміти як вимогу давати докладну відповідь на кожний аргумент.
Тому за наведених вище підстав, якими обґрунтовано судове рішення, суд не убачає необхідності давати докладну відповідь на інші аргументи, зазначені сторонами, оскільки вони не є визначальними для прийняття рішення у цій справі.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Колегія суддів зазначає, що підстави для перерозподілу та присудження судових витрат у даній справі - відсутні. 
Керуючись ст. 308, ст. 311, ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,  
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Львівської митниці залишити без задоволення.
Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 29 вересня 2025 року у справі № 140/6115/25 залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її ухвалення та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	С. М. Шевчук 	
судді	 	Р. В. Кухтей 	
 	 	С. П. Нос