РІШЕННЯ
Іменем України

28 січня 2026 року 	м. Чернігів	справа № 927/166/25 	

Господарський суд Чернігівської області у складі судді А.С. Сидоренка, за участю секретаря судового засідання Балан Ю.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження матеріали позовної заяви
за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (код 03357671)
14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 55-б
до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (код 04062015)
14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7
про стягнення 11 587 831 грн 82 коп.
 	
за участі представників сторін:
від позивача: Малолєткін Р.С. – адвокат (дов. від 29.12.2025 №21)
від відповідача: Солончева О.П. (в порядку самопредставництва)

В судовому засіданні 28.01.2026, на підставі ст. 240 Господарського процесуального кодексу України, було оголошено скорочене рішення.

ВСТАНОВИВ:

21.02.2025 до Господарського суду Чернігівської області надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення 11 587 831,82 грн різниці між вартістю економічно – обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021-2022 за жовтень 2021 року згідно рішення Виконавчого комітету Чернігівської області від 03.11.2021 № 662 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству «Облтеплокомуненерго» для потреб населення».
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань по відшкодуванню відповідної різниці в тарифах, що виникла на підставі рішення від 03.11.2021 № 662 Виконавчого комітету Чернігівської міської ради «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству «Облтеплокомуненерго» для потреб населення».
Не погоджуючись з даним позовом відповідач у відзиві на позовну заяву зазначає, що вимоги позивача про відшкодування втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років, за жовтень 2021 року з бюджету Чернігівської міської територіальної громади не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до законодавства мають відшкодовуватись у встановленому порядку за рахунок видатків державного бюджету як такі, що утворились після 1 червня 2021 року.
Також відповідач повідомив, що згідно рішення Чернігівської міської ради від 25.11.2021 № 13/VIII-20 «Про бюджет міської територіальної громади на 2022 рік» (додаток №7 Розподіл витрат бюджету Чернігівської міської територіальної громади на реалізацію міських/регіональних програм у 2022 році) у 2022 році були передбачені витрати на відшкодування різниці між розміром ціни (тарифу) на житлово-комунальні послуги, що затверджувалися або погоджувалися рішенням місцевого органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, та розміром економічно-обґрунтованих витрат на їх виробництво (надання) в рамках Програми відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021 - 2022 років.
Однак, рішенням Чернігівської міської ради від 30.11.2022 №13/VIII-20 «Про бюджет міської територіальної громади на 2023 рік» видатки на виконання Програми не передбачені.
Тобто, починаючи з 2023 року в бюджеті Чернігівської міської територіальної громади не передбачені фінансові можливості для відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021 - 2022 років.
Також відповідач зауважує, що розрахунки втрат, зумовлені різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021 – 2022 років, подані суб`єктом господарювання – АТ «Облтеплокомуненерго» не за формою, встановленою Порядком відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021 – 2022 років (затвердженого рішенням Чернігівської міської ради від 23.12.2021 № 15/VIII-11), а саме: додатково до затверджених Порядком форм АТ «Облтеплокомуненерго» безпідставно додано графи «ПДВ 20%» та «Всього з ПДВ», що не передбачено цим Порядком; при цьому, звертає увагу, що за п. 4 Методики визначення заборгованості з різниці в тарифах (затвердженою постановою КМУ від 15.09.2021 № 977), розрахунок обсягу заборгованості з різниці в тарифах здійснюється без урахування податку на додану вартість.
Тобто заявлена до стягнення сума відшкодування втрат теплопостачального підприємства, за рахунок різниці тарифів з постачання теплової енергії та гарячої води для населення в опалювальному періоді 2021– 2022 років, сторонами не узгоджена, АТ «Облтеплокомуненерго» неправомірно заявлено до відшкодування 1 931 305,30 грн, з яких: 1 702 491,1 грн – сума ПДВ (20%) у розрахунку втрат з постачання теплової енергії та 228 814,20 грн – сума ПДВ (20%) у розрахунку втрат з постачання гарячої води. 
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що наказом Мінрегіону від 10.10.2017 № 268 АТ «Облтеплокомуненерго» включено до Реєстру теплопостачальних та теплогенеруючих організацій, підприємств централізованого постачання та водовідведення, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості за спожиті енергоносії.
На виконання вимог Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», Закону України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», Методики визначення заборгованості з різниці в тарифах затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 977 «Про затвердження Методики визначення заборгованості з різниці в тарифах» позивач здійснив та передав на розгляд і підтвердження тимчасовій територіальній комісії з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Чернігівської обласної державної адміністрації розрахунки різниці в тарифах, що утворилася з 01.06.2021 по 01.07.2022 (в т.ч. за жовтень 2021 року) для подальшого її відшкодування за рахунок коштів державного бюджету України.
Оскільки вищевказаними законами були передбачені правові підстави та механізми компенсування суб`єктам господарювання заборгованості з різниці в тарифах за рахунок та в межах видатків державного бюджету, враховуючи узгодження тимчасовою територіальною комісією з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Чернігівської обласної державної адміністрації обсягу заборгованості з різниці в тарифах розрахованого та наданого АТ «Облтеплокомуненерго», підстави для задоволення даного позову відсутні.
У відповіді на відзив позивач не погодився з позицією відповідача, вважаючи, що існують всі правові підстави для відшкодування останнім відповідної різниці у тарифах.
При цьому, позивач переконаний, що виконання відповідачем свого грошового зобов`язання не може ставитися у залежність від фінансових можливостей бюджету Чернігівської міської територіальної громади на ці цілі, тобто наявності коштів; відповідне зобов`язання згідно нормативно-правових актів та прийнятих рішень Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, повинно виконуватись безпосередньо відповідачем і жодним документом не було передбачено передання цього зобов`язання для виконання будь-кому іншому.
У запереченні відповідач не погоджується з доводами позивача та підтримує власну позицію щодо спірних правовідносин. 
Так, відповідач зазначає, що рішення від 03.11.2021 №662 Виконавчого комітету Чернігівської міської ради, на яке посилається позивач і яке стосується тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води для потреб населення підлягає застосуванню саме з 03.11.2021, тобто після його прийняття та набрання ним законної сили; натомість предметом даного спору є відшкодування різниці в тарифах за жовтень 2021 року.
При цьому, відповідач зауважує, що відповідне рішення не містить вказівку про те, що його дія поширюється на правовідносини, що виникли до набрання ним рішення.
Також відповідач не погоджується з доводами позивача щодо правомірності нарахуванням податку на додану вартість, оскільки затвердженою постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 №977 Методикою визначення заборгованості з різниці в тарифах (надалі – Методика) передбачено, що розрахунок обсягу заборгованості з різниці в тарифах здійснюється без урахування податку на додану вартість.
Крім того, згідно п.3 Порядку відшкодування витрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (надалі – Порядок), різниця в тарифах визначається як добуток корисних обсягів надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, фактично спожитих населенням м. Чернігова, та різниці між відповідними розмірами економічно обґрунтованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води без урахування податку на додану вартість (ПДВ) і тарифів, що застосовуються в опалювальному періоді 2021-2022 років для розрахунків з населенням м. Чернігова за ці послуги без урахування податку на додану вартість (ПДВ), з урахуванням перерахунків за ненадання або неналежне надання послуг з постачання теплової енергії.
Відповідно до п.6 Порядку, розрахунки відшкодування витрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років подаються Підприємствами на розгляд Комісії за формами, що додаються до цього порядку (Додаток 1, Додаток 2), засвідчуються підписом керівника або іншої уповноваженої особи Підприємства та скріплюються печаткою (за наявності).
Відповідні форми до Порядку не передбачають графи ПДВ, як і не передбачає Методика його урахування при здійсненні розрахунків втрат АТ «Облтеплокомуненерго», а тому зазначення позивачем у поданому розрахунку ПДВ суперечить формі Додатків до Порядку та Методиці, включення його до розміру відшкодування втрат є безпідставним та таким, що суперечить зазначеним документам та унеможливлює затвердження розрахунків відшкодування витрат та розміру такого відшкодування Комісією, що є наслідком не прийняття рішення Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради, як того вимагає п.4 Порядку.
Відповідно до п. 10 Порядку, перерахування коштів Підприємствам здійснює Виконавчий комітет Чернігівської міської ради відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради; без відповідного рішення у відповідача відсутні підстави для відшкодування позивачу відповідних витрат. При цьому, відповідач наголошує, що для відшкодування позивачу витрат зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради існував певний механізм, закріплений Порядком, без дотримання якого таке відшкодування не було можливим.
08.05.2025 позивачем до Господарського суду Чернігівської області подані пояснення від 08.05.2025, зі змісту яких вбачається, що товариство не погоджується з доводами відповідача, оскільки вважає, що останній шляхом прийняття вищезгаданого рішення № 662 від 03.11.2021 прийняв на себе зобов`язання з відшкодування різниці між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу для населення в опалювальному періоді 2021-2022, визначивши джерелом відшкодування такої різниці саме бюджет Чернігівської міської територіальної громади; як наслідок – відповідне зобов`язання має виконуватися безпосередньо відповідачем і жодним документом не передбачено делегування даного обов`язку комусь іншому.
При цьому, позивач вказує, що рішення Виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 662 від 03.11.2021 не оскаржувалось, недійсним не визнавалось, а тому є обов`язковим у т.ч. для відповідача.
Рішенням Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2025 (суддя В.В. Моцьор), залишеним без змін постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2025, позов задоволено повністю; присуджено до стягнення з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» 11 587 831,82 грн заборгованості та 173 817,48 грн судового збору.
Постановою Верховного Суду від 02.10.2025 постанову Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 і рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2025 у справі № 927/166/25 скасовано; справу передано на новий розгляд до Господарського суду Чернігівської області.
За правилами ст. 316 Господарського процесуального кодексу України вказівки, що містяться у постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанцій під час нового розгляду справи.
Приймаючи постанову від 02.10.2025 Верховний Суд, суд виходив з того, що «…. одним із невирішених питань у спорі, який виник між сторонами, є те, чи підлягають оподаткуванню ПДВ втрати підприємства, які зумовлені різницею в тарифах, зазначених у наведених пунктах цього рішення.
… вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій не надали належну оцінку правомірності включення позивачем до розрахунків відшкодування втрат ПДВ у розмірі 20%, з урахуванням пункту 4 Методики та пункту 3 Порядку, у зв`язку з чим ані в рішенні суду, ані в постанові суду, у мотивувальних частинах, відсутні висновки щодо правомірності стягнення з відповідача заборгованості з урахуванням ПДВ у розмірі 20% з нормативним обґрунтуванням відповідними нормами законодавства, які регулюють спірні правовідносини.
При цьому суди попередніх інстанцій не встановили правову природу втрат позивача, які зумовлені різницею в тарифах, та чи підлягають вони оподаткуванню у розумінні вимог Податкового кодексу України у взаємозв`язку з абзацом другим пункту 4 Методики визначення заборгованості з різниці в тарифах, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 977, у редакції від 18.09.2021.
Крім того, суди не дослідили заявлені позовні вимоги про стягнення сум заборгованості з урахуванням ПДВ у розмірі 20 % за спірний період, у контексті їх відповідності наведених позивачем у розрахунках сум втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років за жовтень 2021 року.
Наведені обставини, які мають вирішальне значення для правильного вирішення спору, а також доводи, на яких ґрунтується позиція учасників справи, залишилися поза межами дослідження судів.
Під час нового розгляду справи суду необхідно врахувати викладене, всебічно і повно перевірити доводи, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення учасників справи, надати належну правову оцінку наявним у матеріалах справи доказам та аргументам учасників справи, і в залежності від встановлених обставин, вирішити спір відповідно до норм матеріального та процесуального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.».
10.10.2025 матеріали справи № 927/166/25 були повернуті до Господарського суду Чернігівської області з суду касаційної інстанції.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями для розгляду даної справи визначено суддю А.С. Сидоренка.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 15.10.2025 постановлено:
прийняти до розгляду справу № 927/166/25 за позовом Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення 11 587 831 грн 82 коп.;
здійснювати розгляд позовної заяви за правилами загального позовного провадження;
призначити розгляд позовної заяви в підготовчому засіданні на 11 листопада 2025 року.
07.11.2025 через систему «Електронний суд» відповідачем до Господарського суду Чернігівської області подані додаткові пояснення від 07.11.2025 № 148 у справі (з урахуванням висновків Верховного Суду).
Зі змісту додаткових пояснень вбачається, що, на думку відповідача, ні Закони України № 1730-VIIІ «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення», та № 2479- ІХ «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», ні Порядок №1403 (Порядок та умови надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води) не встановлюють обов`язку по укладенню договору про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах за послуги з теплопостачання.
Згідно частини 1 Закону № 1730-VIIІ договір про організацію взаєморозрахунків - договір, який укладається учасниками процедури врегулювання заборгованості для погашення заборгованості та є підставою для проведення взаєморозрахунків відповідно до цього Закону.
Затверджений Порядок та умови проведення у 2022 році субвенцій з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах та теплову енергію встановлює лише порядок проведення розрахунків та форму примірного договору, який можуть укласти учасники відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання.
Таким чином, договір є тільки підставою для проведення взаєморозрахунків або перерахування субвенції, тобто одним із механізмів відшкодування коштів, а тому наявність або відсутність договору не можна співвідносити з наявністю/відсутністю обов`язку держави компенсувати заборгованість з різниці в тарифах відповідно до закону за рахунок субвенції з державного бюджету.
Відповідно до ст.4 Закону №1730-VIIІ взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться у порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах.
Держава запровадила механізм субвенцій, які перераховуються з державного бюджету місцевим бюджетам з подальшим перерозподілом між постачальниками послуг з метою забезпечення відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами надавачів послуг, безперебійного надання послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води належної якості.
Субвенція на відшкодування різниці між встановленими тарифами та фактичними витратами на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води є державною гарантією на відшкодування в повному обсязі різниці в тарифах, яка виникла у зв`язку із невідповідністю фактичної вартості зазначених послуг, механізм реалізації якої визначений Кабінетом Міністрів України, зокрема, у Порядку №1403.
Отже, зважаючи, що держава передбачила правові підстави та механізми компенсування суб`єктам господарювання заборгованості з різниці в тарифах за рахунок видатків державного бюджету, фактично врегульовуючи наявну заборгованість з різниці в тарифах, яка виникла у зв`язку з невідповідністю фактичної вартості тарифам, що затверджувалися органами державної влади чи органами місцевого самоврядування, яка утворилась після 01.06.2021, враховуючи те, що тимчасова територіальна комісія з питань узгодження заборгованості з різниці в тарифах Чернігівської обласної державної адміністрації узгодила обсяг заборгованості з різниці в тарифах АТ «Облтеплокомуненерго» за період з 01.06.2021 по 30.06.2022, наявна заборгованість за жовтень 2021 року підлягає відшкодуванню саме за рахунок субвенції з державного бюджету.
Щодо нарахування податку на додану вартість відповідач вказує, що з огляду на норми Податкового кодексу України (ст. 188, 197) у позивача відсутні правові підстави для вчинення відповідної дії.
До початку судового засіданні 11.11.2025 позивачем через систему «Електронний суд» до Господарського суду Чернігівської області подані додаткові пояснення від 10.11.2025 № 2008/23 у справі (з урахуванням висновків Верховного Суду), зі змісту яких вбачається, що товариство підтримує свою думку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.
В підготовчому засіданні 11.11.2025 суд розкрив інформацію про те, що повноважний представник відповідача Солончева Ольга Петрівна працювала в Господарському суді Чернігівської області на посаді секретаря судового засідання, зокрема, у судді Сидоренка А.С.
Повноважний представник позивача повідомив про обізнаність з даною обставиною та про відсутність підстав для відводу судді.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 11.11.2025 постановлено закрити підготовче провадження та призначити справу до судового розгляду по суті в судовому засіданні на 27 листопада 2025 року.
В судовому засіданні 27 листопада 2025 року та 09 грудня 2025 року оголошено перерву до 09 грудня 2025 року та до 23 грудня 2025 року до 10:00.
Ухвалою Господарського суду Чернігівської області від 23.12.2025 постановлено призначити судове засідання на 12 січня 2026 року.
Постановляючи ухвалу від 23.12.2025 суд врахував те, що 22.12.2025 о 23:17 в мережі Інтернет (Telegram-канал "Суспільне Чернігів") з`явилось повідомлення про оголошення повітряної тривоги в Чернігівській області, яка тривала до 23.12.2025 до 10:30 (наступне оголошення аналогічного змісту з`явилося 23.12.2025 о 10:38).
Згідно наказу голови Господарського суду Чернігівської області від 12.07.2022 № 24-од, з метою забезпечення вимог цивільного захисту населення під час повітряної тривоги, зобов`язано суддів та працівників суду під час оголошення повітряної тривоги здійснювати евакуацію із залишенням приміщення суду до безпечного місця розташування; встановлено, що в разі оголошення повітряної тривоги під час проведення судового засідання, таке засідання має негайно припинятися; крім того, організовано службу судових розпорядників щодо додаткового оповіщення голосом всіх працівників суду та відвідувачів стосовно повітряної тривоги та місця можливої евакуації.
Враховуючи даний факт та вищезгаданий наказ голови суду, призначене на 23.12.2025 на 10:00 судове засідання по даній справі не проводилось; даний факт підтверджується також Актом від 23.12.2025 № 375-25 щодо оголошення повітряної тривоги.
В судовому засіданні 12.01.2026 оголошено перерву до 28.01.2026.
Розглянувши подані документи і матеріали, вислухавши пояснення повноважних представників сторін, з`ясувавши фактичні обставини справи, дослідивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, господарський суд ВСТАНОВИВ:
Акціонерне товариство «Облтеплокомуненерго» зареєстровано як суб`єкт господарювання 24.02.1994; основним видом економічної діяльності є: 35.30 Постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря.
Як вбачається з матеріалів справи, 08.10.2021 Чернігівською міською радою прийнято розпорядження № 141-р «Про початок опалювального сезону 2021-2022 років на території міста Чернігова», відповідно до пункту 1 якого визначено розпочати постачання теплової енергії до закладів охорони здоров`я, освіти, соціального захисту населення, житлового фонду всіх форм власності та управління, інших споживачів теплової енергії з 08 год 00 хв 11.10.2021.
03.11.2021 відповідач прийняв рішення № 662 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству «Облтеплокомуненерго» для потреб населення» (далі - Рішення № 662).
Пунктами 1 - 3, 5 - 10 Рішення № 662 взято до відома розмір економічно-обґрунтованих тарифів.
Пунктом 1 Рішення № 662 взято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії, з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго», для потреб населення складають: тариф на теплову енергію - 1 986,61 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1 452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 498,93грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 35,03 грн/Гкал (без ПДВ).
Пунктом 2 Рішення № 662 взято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії з урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго», для потреб населення складають - тариф на теплову енергію - 1 990,27 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1 452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 516,56 грн/ Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 21,05 грн/Гкал (без ПДВ).
Пунктом 3 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на теплову енергію, які визначаються як сума тарифів на виробництво теплової енергії, транспортування теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго», для потреб населення складають - тариф на теплову енергію - 1 927,63 грн/Гкал (без ПДВ) за такими складовими: тариф на виробництво теплової енергії - 1 452,65 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на транспортування теплової енергії - 498,93 грн/Гкал (без ПДВ); тариф на постачання теплової енергії - 21,05 грн/Гкал (без ПДВ).
Пунктом 5 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення складають 2 383,93 грн/Гкал з ПДВ.
Пунктом 6 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення складають 2 388,32 грн/Гкал з ПДВ.
Пунктом 7 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання теплової енергії, без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення складають 2 367,16 грн/Гкал з ПДВ.
Пунктом 8 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води, без урахування витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та з урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення, складають 139,52 грн за 1 м3 з ПДВ.
Пунктом 9 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води, з урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів та без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення, складають 130,38 грн за 1 м3 з ПДВ.
Пунктом 10 Рішення № 662 узято до відома, що економічно обґрунтовані тарифи на послугу з постачання гарячої води, без урахуванням витрат на утримання та ремонт центральних теплових пунктів, без урахуванням витрат на утримання індивідуальних теплових пунктів АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення, складають 129,52 грн за 1 м3 з ПДВ.
Пунктом 12 Рішення № 662 передбачено, що відповідно до Меморандуму, для застосування при розрахунках з населенням в опалювальному періоді 2021-2022 років встановлено тарифи у розмірах, що застосовувалися АТ «Облтеплокомуненерго» при розрахунках з населенням за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (централізоване опалення та постачання гарячої води) в опалювальному періоді 2020-2021 років і були встановлені постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 10.12.2018 № 1766 «Про встановлення тарифів на послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що надаються населенню ПАТ «Облтеплокомуненерго», яке є виконавцем цих послуг», а саме: 1 737,61 грн за Гкал (з ПДВ) - послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення); 103,48 грн за м3 (з ПДВ) - послуги з постачання гарячої води (централізоване постачання гарячої води з рушникосушарками); 95,72 грн за м3 (з ПДВ) - послуги з постачання гарячої води (централізоване постачання гарячої води без рушникосушарок). Втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 цього рішення, відшкодовувати АТ «Облтеплокомуненерго» з бюджету Чернігівської міської територіальної громади, згідно з відповідними програмою та порядком, затвердженими Чернігівською міською радою.
25.11.2021 Чернігівською міською радою прийнято рішення № 13/VІІІ-7, яким затверджено Програму відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (далі - Програма).
23.12.2021 Чернігівською міською радою прийняте рішення № 15/VІІІ-11 (далі - Рішення № 15/VІІІ-11), яким затверджено Порядок відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (далі - Порядок), що визначає механізм розрахунків та відшкодування суб`єктам господарювання, які здійснюють надання в м. Чернігові послуг з постачання теплової енергії та гарячої води в опалювальному періоді 2021 – 2022 років та для яких виконкомом Чернігівської міської ради встановлено тарифи на послуги з постачання теплової енергії (централізоване опалення) та постачання гарячої води для потреб населення в розмірах, що застосовувались при розрахунках в опалювальному періоді 2020 – 2021 роках, втрат зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігів в опалювальному періоді 2021 – 2022 роках (далі – Різниця в тарифах).
Згідно з п. 3 Порядку, різниця в тарифах визначається як добуток корисних обсягів надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, фактично спожитих населенням м. Чернігів, та різниці між відповідними розмірами економічно обґрунтованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води без урахування податку на додану вартість (ПДВ) і тарифів, що застосовуються в опалювальному періоді 2021 – 2022 років для розрахунків з населенням м. Чернігів за ці послуги без урахуванням податку на додану вартість (ПДВ), з урахуванням перерахунків за ненадання або неналежне надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.
Пунктами 4, 5 Порядку встановлено, що відшкодування Різниці в тарифах Підприємствам здійснюється на підставі рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради.
Проєкт рішення про відшкодування різниці в тарифах на розгляд виконавчого комітету Чернігівської міської ради готується управлінням економічного розвитку міста Чернігівської міської ради на підставі поданого підприємством розрахунку різниці в тарифах, погодженого Комісією з узгодження обсягів втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (далі - Комісія).
Згідно з пунктом 6 Порядку розрахунки відшкодування втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років (далі - Розрахунки), подаються підприємствами на розгляд Комісії за формами, що додаються до цього Порядку (додаток 1, додаток 2), засвідчуються підписом керівника або іншої уповноваженої особи підприємства та скріплюються печаткою (за наявності).
Пункти 9, 10 Порядку передбачають, що розрахунки Різниці в тарифах Підприємств погоджуються Комісією з урахуванням фінансових можливостей бюджету Чернігівської міської територіальної громади на ці цілі. Перерахування коштів Підприємствам здійснює виконавчий комітет Чернігівської міської ради відповідно до рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради.
Розпорядженням Чернігівської міської ради від 25.01.2022 № 12-р утворено Комісію та затверджено відповідне Положення про комісію.
Листом з додатками від 17.01.2022 №150, на виконання Порядку, позивач надав відповідачу розрахунок втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років за період жовтень 2021 року та розрахунок втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років за період жовтень 2021 року.
Засіданням Комісії, оформленим протоколом від 07.02.2022, вирішено розглянути після усунення зауважень питання щодо погодження обсягів втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років.
Так, Комісією зроблені наступні зауваження:
- розрахунки втрат, зумовлені різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021 - 2022 років, подані суб`єктом господарювання не за встановленою Порядком формою (Додаток 1, Додаток 2 до Порядку);
- відповідно до п. 2 Порядку розрахунки та відшкодування втрат, зумовлених Різницею в тарифах, здійснюються виключно виходячи з тарифів, встановлених виконавчим комітетом Чернігівської міської ради теплопостачальним підприємствам м. Чернігова. Тарифи на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення встановлено 03.11.2021 рішенням виконавчого комітету Чернігівської міської ради № 662 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води АКЦІОНЕРНОМУ ТОВАРИСТВУ «ОБЛТЕПЛОКОМУНЕНЕРГО» для потреб населення», тому потребували перегляду періоди та обсяги розрахунків втрат підприємства, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років.
Крім того, не надано у повному обсязі відомості для забезпечення усунення зауважень за результатами розгляду Антимонопольним комітетом України повідомлення про нову державну допомогу щодо відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років, надісланих листом Антимонопольного комітету України від 24.01.2022 № 500-29/03-794.
Листом від 24.01.2022 № 500-29/03-794 Антимонопольний комітет України повідомив відповідача про те, що повідомлення про нову державну допомогу щодо відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років залишено без руху.
Листом від 21.01.2022 № 74/2-02/вих/02/295/11вх/03 відповідач повідомив позивача про необхідність доопрацювання поданих розрахунків.
Листом з додатками від 31.01.2022 № 296/04 позивач надав відповідачу відповідні доопрацьовані розрахунки.
Згідно з розрахунками, розмір відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами тарифів, з урахуванням перерахунків, за жовтень 2021 року становить 10 214 946,61 грн з ПДВ (у т.ч. 8 512 455,51 грн – розрахунковий розмір витрат підприємства, зумовлених різницею між розмірами тарифів (з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років), 1 702 491,10 грн – 20% ПДВ) та 1 372 885,21 грн з ПДВ (у т.ч. 1 144 071,01 грн – розрахунковий розмір витрат підприємства, зумовлених різницею між розмірами тарифів (з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років), 228 814,20 грн – 20% ПДВ), всього з ПДВ - 11 587 831,82 грн.
01.02.2022 позивач направив відповідачу вимогу від 01.02.2022 № 302/4 про виконання зобов`язання з відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 Рішення № 662, за жовтень 2021 року шляхом перерахування коштів на рахунок товариства, а саме: втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років у сумі 10 214 946,61 грн з ПДВ; втрат, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років у сумі 1 372 885,21 грн з ПДВ.
Відповідачем вимога отримана 02.02.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням № 1400054444453, описом вкладення у цінний лист та фіскальним чеком від 01.02.2022.
Листом від 09.02.2022 №723/2-02.2/вих/024/752/11/вх/03 відповідач відмовив позивачу у виконанні зобов`язань, зазначивши, що перерахувати кошти у розмірах, зазначених у листі від 01.02.2022 № 302-4, не є можливим, оскільки не стосується періоду, який передує прийняттю Рішення № 662.
17.12.2024 позивач направив відповідачу та Чернігівській міській раді вимогу № 2558/04 про виконання зобов`язання з відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 Рішення № 662, за опалювальний період 2021-2022 років, а саме з жовтня 2021 року до квітня 2022 року.
У відповідь на дану вимогу, відповідач листом від 17.01.2025 № 76/2-01/вих/02/3/2025/2-02.2 відмовив у виконанні зобов`язань.
20.01.2025 позивач направив відповідачу та Чернігівській міській раді лист від 20.01.2025 № 135 щодо виконання зобов`язання з відшкодування втрат підприємства, зумовлених різницею в тарифах, зазначених в пунктах 1-3, 5-10 та пункті 12 Рішення № 662, за опалювальний період 2021-2022 років, а саме з жовтня 2021 року до квітня 2022 року.
Відповідач не оплатив суму 11 587 831,82 грн, що стало підставою для звернення позивача до суду за захистом свого порушеного права.
Закон України «Про місцеве самоврядування в Україні» відповідно до Конституції України визначає систему та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування.
Відповідно до п.п. 2 п. а) ч. 1 ст. 28 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належить, зокрема, встановлення в порядку і межах, визначених законодавством, тарифів на теплову енергію (в тому числі її виробництво, транспортування та постачання), тарифів на централізоване водопостачання та централізоване водовідведення, на інші комунальні послуги (крім тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, тарифів на комунальні послуги, які встановлюються Національною комісією, що здійснює державне регулювання в сферах енергетики та комунальних послуг), побутові, транспортні та інші послуги.
Відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».
Згідно з ч. 3 ст. 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування віднесено встановлення цін/тарифів на комунальні послуги відповідно до закону.
Основні правові, економічні та організаційні засади діяльності на об`єктах сфери теплопостачання та відносини, пов`язані з виробництвом, транспортуванням, постачанням та використанням теплової енергії з метою забезпечення енергетичної безпеки України, підвищення енергоефективності функціонування систем теплопостачання, створення і удосконалення ринку теплової енергії та захисту прав споживачів та працівників сфери теплопостачання визначаються Законом України «Про теплопостачання».
До основних повноважень органів місцевого самоврядування в сфері теплопостачання належить встановлення для всіх категорій споживачів тарифів на теплову енергію і тарифів на виробництво теплової енергії (крім тарифів на теплову енергію, вироблену на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях та когенераційних установках) у порядку і межах, визначених законодавством (абз. 7 ст. 13 Закону України «Про теплопостачання»).
За ч. 1-3, 14, 15 ст. 20 Закону України «Про теплопостачання» тарифи на теплову енергію повинні забезпечувати відшкодування всіх економічно обґрунтованих витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії. Тарифи на теплову енергію, реалізація якої здійснюється суб`єктами господарювання, що займають монопольне становище на ринку, є регульованими. Тарифи на виробництво теплової енергії, у тому числі на теплоелектроцентралях, теплоелектростанціях, атомних електростанціях і когенераційних установках та установках з використанням альтернативних джерел енергії або альтернативних джерел енергії, на транспортування та постачання теплової енергії встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, та органами місцевого самоврядування у межах повноважень, визначених законодавством. Тарифи повинні враховувати собівартість теплової енергії і забезпечувати рентабельність суб`єкта господарювання. Встановлення тарифів на теплову енергію нижче розміру економічно обґрунтованих витрат на її виробництво, транспортування та постачання не допускається.
Основні засади цінової політики і відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення визначаються Законом України «Про ціни і ціноутворення».
Відповідно до ст. 2 Закону України «Про ціни та ціноутворення» дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, органами, що здійснюють державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій, органами місцевого самоврядування та суб`єктами господарювання, які провадять діяльність на території України, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження в сфері ціноутворення.
Частинами 1-3 ст. 12 Закону України «Про ціни та ціноутворення» передбачено, що державні регульовані ціни запроваджуються на товари, які справляють визначальний вплив на загальний рівень і динаміку цін, мають істотну соціальну значущість, а також на товари, що виробляються суб`єктами, які займають монопольне (домінуюче) становище на ринку. Державні регульовані ціни повинні бути економічно обґрунтованими (забезпечувати відповідність ціни на товар витратам на його виробництво, продаж (реалізацію) та прибуток від його продажу (реалізації). Зміна рівня державних регульованих цін здійснюється в порядку і строки, що визначаються органами, які відповідно до цього Закону здійснюють державне регулювання цін.
Державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом, зокрема, установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання фіксованих цін (ст. 13 Закону України «Про ціни та ціноутворення»).
За змістом ст. 15 Закону України «Про ціни та ціноутворення» Кабінет Міністрів України, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, які встановили державні регульовані ціни на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, зобов`язані відшкодувати суб`єктам господарювання різницю між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів. Установлення Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування державних регульованих цін на товари в розмірі, нижчому від економічно обґрунтованого розміру, без визначення джерел для відшкодування різниці між такими розмірами за рахунок коштів відповідних бюджетів не допускається і може бути оскаржено в судовому порядку.
Відповідач, ухвалюючи рішення від 03.11.2021 № 662 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послугу з постачання теплової енергії АТ «Облтеплокомуненерго» для потреб населення», взяв на себе зобов`язання відшкодувати втрати підприємства, зумовлені різницею в тарифах, зазначених у п. 1-3, 5-10, 12 Рішення № 662, за рахунок коштів бюджету Чернігівської міської територіальної громади згідно з відповідною Програмою та Порядком, що затверджені рішеннями Ради від 25.11.2021 № 13/VIII-7 та від 23.12.2021 № 15/VIII-11.
Порядок відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігів в опалювальному періоді 2021 – 2022 років (затверджений рішенням ЧМР від 23.12.2021 № 15/VIII-11) визначає механізм розрахунків та відшкодування суб`єктам господарювання, які здійснюють надання в м. Чернігові послуг з постачання теплової енергії та гарячої води для населення в опалювальному періоді 2021 – 2022 років, втрат зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів за Рішенням № 662.
За п. 3 Порядку різниця в тарифах визначається як добуток корисних обсягів надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води, фактично спожитих населенням м. Чернігів, та різниці між відповідними розмірами економічно обґрунтованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води без урахування податку на додану вартість (ПДВ) і тарифів, що застосовуються в опалювальному періоді 2021 – 2022 років для розрахунків з населенням м. Чернігів за ці послуги без урахуванням податку на додану вартість (ПДВ), з урахуванням перерахунків за ненадання або неналежне надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води.
Матеріалами справи підтверджується, що втрати теплопостачальної організації в опалювальному періоді 2021 – 2022 років, за жовтень 2021 року, зумовлені різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігів, складає 11 587 831,82 грн, з яких сума ПДВ (20%) 1 931 305,30 грн.
Як свідчать матеріали справи і як було вказано вище позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про відшкодування втрат теплопостачальної організації, зумовлених різницею в тарифах на послуги, надані населенню міста Чернігів, в опалювальному період 2021 – 2022 років, за жовтень 2021 року (листи від 01.02.2022 №302/4, від 17.12.2024 №2558/04, від 20.01.2025 №135); при цьому, розмір відшкодування вказувався як з урахуванням суми ПДВ, так і окремо без урахування суми ПДВ.
За правилами ст. 59, 73 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» виконавчий комітет сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради в межах своїх повноважень приймає рішення. Акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.
Акти ради, сільського, селищного, міського голови, голови районної в місті ради, виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті (у разі її створення) ради, прийняті в межах наданих їм повноважень, є обов`язковими для виконання всіма розташованими на відповідній території органами виконавчої влади, об`єднаннями громадян, підприємствами, установами та організаціями, посадовими особами, а також громадянами, які постійно або тимчасово проживають на відповідній території.
Рішення № 662 та № 15/VIII-11, незаконними не визнавались та не скасовувались (докази протилежного в матеріалах справи відсутні), а тому є обов`язковими до виконання.
Згідно з ч. 4 ст. 11 Цивільного кодексу України у випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 509 Цивільного кодексу України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.
За правилами ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, крім випадків, установлених законом про банки і банківську діяльність. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.
Як вже неодноразово зазначалося вище, відповідач не відшкодував втрати теплопостачального підприємства, зумовлені різницею в тарифах на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення, в опалювальному періоді 2021 – 2022 років, за жовтень 2021 року, після отримання вимоги позивача; як наслідок – позовні вимоги в частині стягнення 9 656 526,52 грн (без ПДВ) є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Позовні вимоги в частині стягнення 1 931 305,30 грн податку на додану вартість судом залишаються без задоволення, оскільки за правилами Податкового кодексу України (ст. 185) об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом.
Постачання послуг - будь-яка операція, що не є постачанням товарів, чи інша операція з передачі права на об`єкти права інтелектуальної власності та інші нематеріальні активи чи надання інших майнових прав стосовно таких об`єктів права інтелектуальної власності, а також надання послуг, що споживаються в процесі вчинення певної дії або провадження певної діяльності (п. 14.1.185. ст. 14 Податкового кодексу України).
Згідно з п. 187.10. ст. 187 Податкового кодексу України платники податку, які постачають теплову енергію, природний газ (крім скрапленого), надають послуги з транспортування та/або розподілу природного газу, інші житлово-комунальні послуги, перелік яких визначений законом, нараховують плату за абонентське обслуговування, послуги (роботи), вартість яких включається до складу плати за послугу з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій чи послугу з управління багатоквартирним будинком, фізичним особам, бюджетним установам, незареєстрованим як платники податку, а також житлово-експлуатаційним конторам, управителям багатоквартирних будинків, квартирно-експлуатаційним частинам, об`єднанням співвласників багатоквартирних будинків, іншим платникам податку, які здійснюють збір коштів від зазначених покупців з метою подальшого їх перерахування продавцям таких товарів (надавачам послуг) у рахунок компенсації їх вартості, визначають дату виникнення податкових зобов`язань та податкового кредиту за касовим методом.
Касовий метод для цілей оподаткування згідно з розділом V цього Кодексу - метод податкового обліку, за яким дата виникнення податкових зобов`язань визначається як дата зарахування (отримання) коштів на рахунки платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг, на електронний гаманець у емітента електронних грошей та/або на рахунки в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, у касу платника податків або дата отримання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) ним товарів (послуг), а дата віднесення сум податку до податкового кредиту визначається як дата списання коштів з рахунків платника податку в банку/небанківському надавачу платіжних послуг, з електронних гаманців у емітента електронних грошей та/або з рахунків в органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів, дата видачі з каси платника податків або дата надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів (послуг) (п. 14.1.266 ст. 14 Податкового кодексу України).
Стаття 188 Податкового кодексу України передбачає, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку.
Виходячи зі змісту ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» постачання теплової енергії належить до комунальних послуг, що оплачуються за тарифами, встановленими уповноваженими органами, а тарифи визначаються окремо від податкових зобов`язань підприємства.
При наданні житлово-комунальних послуг вартість таких послуг, яка була оплачена населенням в межах встановленого регульованого тарифу підлягає оподаткуванню податком на додану вартість за основною ставкою.
Собівартість витрат на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії не оподатковується податком на додану вартість відповідно до наведених вище норм Податкового кодексу України.
Таким чином, для виникнення об`єкта оподаткування податком на додану вартість необхідно, щоб між сторонами відбулася господарська операція з постачання товарів або послуг за плату, тобто така, що передбачає передачу економічної вигоди від споживача до постачальника.
В свою чергу, відшкодування різниці в тарифах не є платою за надані послуги. Її сутність полягає у відшкодуванні витрат підприємств теплопостачання, пов`язаних із наданням послуг з виробництва, транспортування та постачання теплової енергії, у випадках, коли встановлені органами державної влади або органами місцевого самоврядування тарифи є нижчими від економічно обґрунтованих витрат на їх надання, тобто нижче від собівартості. Такі кошти мають характер бюджетного трансферту (дотації, компенсації) з метою відновлення фінансової збалансованості підприємства, а не оплату вартості спожитих послуг конкретними споживачами.
Різниця в тарифах у цій ситуації має правову природу компенсації, а не оплати за послуги, тобто вона не є доходом підприємства, а є поверненням понесених витрат через те, що тариф, встановлений органом місцевого самоврядування був економічно необґрунтований.
Тобто підприємство не отримує ці кошти як плату за теплову енергію, послугу з її транспортування, постачання від споживача, кошти надходять від органу державної влади/місцевого самоврядування, тобто з бюджету, не як результат продажу послуги, а як компенсаційний платіж, дотація, а тому не формує базу оподаткування податком на додану вартість відповідно до п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України.
Оскільки відшкодування втрат, зумовлених різницею між вартістю економічно-обґрунтованого тарифу та вартістю фактично застосованого тарифу не є операцією з плати товарів/послуг, то при отриманні вказаного відшкодування з різниці в тарифах, платник не визначає податкові зобов`язання з податку на додану вартість, оскільки відсутній сам об`єкт оподаткування податком на додану вартість.
Звільняються від оподаткування операції з постачання товарів/послуг у частині суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету (п.п. 197.1.28. п. 197.1 ст. 197 Податкового кодексу України).
Крім того, згідно п. 4 затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 15.09.2021 № 977 Методики визначення заборгованості з різниці в тарифах визначає, що розрахунок обсягу заборгованості з різниці в тарифах здійснюється без урахування податку на додану вартість.
Також, відповідно до п. 3 Порядку, різниця в тарифах визначається без урахування податку на додану вартість (ПДВ).
З огляду на вищенаведене правові підстави для здійснення нарахування податку на додану вартість у позивача були відсутні.
Посилання позивача на лист від 10.08.2022 № 1243/ПК/99-00-21-03-02-06 Державної податкової служби України судом до уваги не береться, оскільки останній є індивідуальною податковою консультацією, тобто має індивідуальний характер і може використовуватися виключно платником податків, якому надано таку консультацію.
Заперечення відповідача щодо наявності підстав для відшкодування втрат теплопостачального підприємства в спірному періоді за рахунок субвенції з державного бюджету судом відхиляються, виходячи з наступного:
питання відшкодування різниці в тарифах на виробництво, транспортування та постачання теплової енергії, на теплову енергію, послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води підлягає врегулюванню на умовах та в порядку, визначених Законом України від 03.11.2016 № 1730-VIII «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних організацій та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення» (далі – Закон № 1730-VIII).
Відповідно до ст. 2 Закону № 1730-VIII, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX, його дія поширюється на відносини із врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ та послуги з його розподілу і транспортування, за теплову енергію, а також підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиту електричну енергію.
Участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до статті цього Закону не потребує обов`язкового включення до реєстру (абз. 2 ч. 1 ст. 3 Закону № 1730-VIII, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX).
Абзаци 1 та 2 ст. 4 Закону № 1730-VIII, в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX, установлювали, що взаєморозрахунки проводяться щодо врегулювання заборгованості з різниці в тарифах для погашення: кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за спожитий природний газ, використаний для виробництва теплової енергії для населення, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води населенню (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності – кредиторської заборгованості перед постачальником природного газу теплопостачальних та теплогенеруючих організацій за природний газ, використаний для виробництва теплової та електричної енергії, надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, послуг з постачання теплової енергії та постачання гарячої води іншим категоріям споживачів або операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу.
Взаєморозрахунки проводяться в порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків спеціального фонду державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та/або Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз. 7 ст. 4 Закону № 1730-VIII в редакції Закону від 14.07.2021 № 1639-IX з урахуванням змін, внесених Законом від 16.12.2021 № 1974-IX).
Згідно із розділом ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 29.07.2022 № 2479-IX абз. 1 ст. 4 Закону № 1730-VIII після слова «Взаєморозрахунки» доповнено словами «або перерахування субвенції», а також доповнений абзацом третім такого змісту: «кредиторської заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій перед ТОВ «ГК "Нафтогаз Трейдинг», ТОВ «ГК «Нафтогаз України», суб`єктом господарювання, що здійснює функції постачальника «останньої надії», за спожитий природний газ з 1 червня 2021 року по останнє число шостого місяця після місяця, в якому припинено або скасовано воєнний стан (без урахування розміру зобов`язань із сплати неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість за спожитий природний газ), не погашеної на початок місяця, в якому укладається договір про організацію взаєморозрахунків, а в разі її відсутності – кредиторської заборгованості перед операторами газотранспортної чи газорозподільної системи за послуги з розподілу або транспортування природного газу».
Отже, законодавець визначив, що проведення взаєморозрахунків може здійснюватися шляхом взаєморозрахунків або перерахування субвенції в рахунок погашення заборгованості з різниці в тарифах. Водночас визначив, що для цього сторони повинні укласти договір про організацію взаєморозрахунків.
Взаєморозрахунки або перерахування субвенції проводяться в порядку та на умовах, затверджених Кабінетом Міністрів України, за рахунок та в межах видатків державного бюджету за цільовим призначенням, джерелом формування яких є надходження, визначені Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» та на наступні роки на погашення заборгованості з різниці в тарифах (абз. 9 ст. 4 Закону № 1730-VIII).
Такий Порядок затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.2022 № 1403 «Про затвердження Порядку та умов надання у 2022 році субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на компенсацію різниці в тарифах на теплову енергію, послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води згідно із Законом України «Про особливості регулювання відносин на ринку природного газу та у сфері теплопостачання під час дії воєнного стану та подальшого відновлення їх функціонування», послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), послуги з централізованого водопостачання і централізованого водовідведення згідно із Законом України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення».
Згідно з п. 5 цього Порядку підставою для проведення розрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах є договір про організацію взаєморозрахунків, який укладається суб`єктами господарювання та іншими учасниками розрахунків з погашення заборгованості (далі – учасники розрахунків).
З матеріалів справи вбачається, що між сторонами не укладався договір про організацію взаєморозрахунків з погашення заборгованості з різниці в тарифах за послуги з теплопостачання, надані АТ «Облтеплокомуненерго» населенню Чернігівської міської територіальної громади в опалювальному періоді 2021 – 2022 років (жовтень 2021 – квітень 2022 років), відтак наявний борг не підлягає відшкодуванню саме за рахунок субвенції з державного бюджету.
Заперечення відповідача щодо відсутності у нього підстав для відшкодування відповідної різниці в тарифах за жовтень 2021 року, оскільки Рішення № 662 було прийнято лише 03.11.2021, тобто у спірний період жодного рішення щодо встановлення тарифів уповноваженим органом прийнято не було, судом до уваги не беруться, з огляду на наступне:
Рішення № 662 передбачає, що воно набирає чинності з дня його оприлюднення та діє до 30 вересня 2022 року. 
За інформацією відповідача Рішення № 662 було оприлюднено на офіційному сайті Чернігівської міської ради 03.11.2021.
Втім, з Рішення № 662 (п. 12) чітко вбачається, що воно стосується опалювального періоду 2021-2022 років.
На дату прийняття Рішення № 662 вже діяло розпорядження Чернігівської міської ради від 08.10.2021 № 141-р про початок опалювального сезону 2021-2022 років на території м. Чернігова, яким, зокрема, позивача зобов`язано розпочати постачання теплової енергії з 08:00 год. 11 жовтня 2021 року.
Отже, станом на 03.11.2021 вже були наявні правовідносини з постачання теплової енергії у м. Чернігові.
Крім того, з огляду на норми ст. 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач як виконавець комунальної послуги зобов`язаний, зокрема, забезпечувати своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання, у тому числі шляхом створення системи управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів.
Також позивач зобов`язаний забезпечувати надійне постачання обсягів теплової енергії відповідно до умов договору, а також норм і правил (ст. 25 Закону України «Про теплопостачання»).
Позивач зобов`язаний постачати теплову енергію для потреб опалення протягом опалювального періоду. Рішення про початок та закінчення опалювального періоду приймається органами місцевого самоврядування з урахуванням кліматичних умов згідно з будівельними нормами і правилами, правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, державними санітарними нормами і правилами (Правила надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови від 08.09.2021 №1022)).
У свою чергу, відповідно до ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. 
Згідно зі ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний, зокрема, оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами; аналогічна за змістом норма закріплена у п. 45 Правил надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 830 (в редакції постанови від 08.09.2021 №1022).
Відповідно до затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 Порядку формування тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 р. № 291) планований період - період тривалістю 12 місяців, на який формуються та встановлюються тарифи (з 1 жовтня до 30 вересня, а для суб`єктів господарювання, що вперше встановлюють тарифи, - інший період, узгоджений з уповноваженими органами, тривалістю 12 місяців); строк дії тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії і постачання гарячої води - період часу, на який уповноваженим органом встановлено тарифи та протягом якого такі тарифи застосовуються до споживачів.
Під час розгляду даної справи суд враховує загальну спрямованість дій сторін та прийнятих Відповідачем і Чернігівською міськрадою рішень: звернення Позивача 30.09.2021 до Відповідача з матеріалами щодо встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії та гарячої води; прийняття Чернігівською міською радою розпорядження від 08.10.2021 № 141-р «Про початок опалювального сезону 2021-2022 років на території міста Чернігова» з 11.10.2021; лист Відповідача від 11.10.2021 до Позивача з проханням доопрацювати розрахунки тарифів; повторне звернення Позивача 13.10.2021 та 21.10.2021 з наданням доопрацьованих розрахункових матеріалів; прийняття 03.11.2021 Відповідачем рішення № 662 «Про встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству «Облтеплокомуненерго» для потреб населення» в п. 12 якого вказано, що відповідно до Меморандуму, для застосування при розрахунках з населенням в опалювальному періоді 2021-2022 років встановлено тарифи у розмірах, що застосовувалися АТ «Облтеплокомуненерго» при розрахунках з населенням за послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води (централізоване опалення та постачання гарячої води) в опалювальному періоді 2020-2021 років; прийняття Чернігівською міською радою рішення від 25.11.2021 № 13/VІІІ-7, яким затверджено Програму відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років; прийняття Чернігівською міською радою рішення від 23.12.2021 № 15/VІІІ-11, яким затверджено Порядок відшкодування втрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років.
З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що Рішенням № 662 були встановлені тарифи на весь опалювальний період 2021-2022 роки, який розпочався з 11 жовтня 2021 року.
Посилання відповідача на ст. 58 Конституції України стосовно того, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи, судом відхиляються, оскільки по своїй суті Рішення № 662 не є ані законом, ані нормативно-правовим актом. Натомість воно є актом ненормативного характеру, тобто індивідуальним правовим актом, прийнятим Виконавчим комітетом Чернігівської міської ради для вирішення питання встановлення тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування та постачання, послуги з постачання теплової енергії, послуги з постачання гарячої води Акціонерному товариству «Облтеплокомуненерго» для потреб населення в опалювальному періоді 2021/2022 років; тобто, Рішення № 662 стосується безпосередньо позивача, не встановлює нових норм права та фактично розраховане на одноразове застосування, тобто у певний проміжок часу.
Щодо посилання відповідача на відсутність починаючи з 2023 року в бюджеті Чернігівської міської територіальної громади фінансової можливості для відшкодування витрат підприємств, зумовлених різницею між розмірами економічно обґрунтованих та застосованих тарифів на послуги з постачання теплової енергії та постачання гарячої води для потреб населення міста Чернігова в опалювальному періоді 2021-2022 років також судом до уваги не беруться, оскільки за загальним правилом відсутність у боржника необхідних коштів не є підставою для звільнення від відповідальності за порушення зобов`язання.
При цьому, Рішення № 662 у встановленому законом порядку не оскаржувалось, є чинним, а, отже, - обов`язковим для виконання.
Згідно зі ст. 2, 13, 73, 74, 76 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події, суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. 
Частиною 5 ст. 236 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Усталена практика Європейського суду з прав людини відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, в рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 статті 6 Конвенції з прав людини та основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення від 09.12.1994 Європейського суду з прав людини у справі «Руїс Торіха проти Іспанії»). Крім того, вмотивоване рішення дає стороні можливість оскаржити його та отримати його перегляд вищестоящою інстанцією.
З огляду на встановлені судом фактичні обставини справи, всі інші доводи та міркування учасників судового процесу залишаються поза увагою як такі, що не спростовують висновків суду стосовно наявності підстав для часткового задоволення позову.
За правилами ч. 1 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, у спорах, що виникають при виконанні договорів та з інших підстав, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
За подання до суду даної позовної заяви Акціонерним товариством «Облтеплокомуненерго» було сплачено 173 817,48 грн судового збору, а тому враховуючи часткове задоволення позовних вимог розмір відповідних судових витрат, що покладається на відповідача, становить 144 847,90 грн.
Крім того, відповідачем у даній справі також понесені судові витрати, пов`язані з оскарженням в апеляційному порядку вищезгаданого рішення Господарського суду Чернігівської області від 27.05.2025 – судовий збір в сумі 208 580,98 грн, який постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.07.2025 покладений на Виконавчий комітет Чернігівської міської ради, а також судові витрати, пов`язані з оскарженням в касаційному порядку постанови суду апеляційної інстанції від 23.07.2025 та рішення місцевого господарського суду від 27.05.2025 – судовий збір в сумі 278 107,97 грн, розподіл якого згідно постанови Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 02.10.2025 не здійснювався у зв`язку зі скасуванням судових рішень та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.
За правилами ч. 11 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. В такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат.
Отже, в даному випадку, враховуючи часткове задоволення позову та покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд зобов`язує відповідача як сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити позивачу різницю в сумі 63 570,85 грн судового збору (144 847,90 грн (судовий збір, який покладається на відповідача за результатами вирішення даного спору) – 81 277,05 грн (судовий збір, що покладається на позивача за результатами перегляду судових рішень в апеляційному та касаційному порядку (з урахуванням результатів вирішення даного спору))).
Керуючись ст. 123, 129, 233, 238, 240, 241 Господарського процесуального кодексу України, господарський суд
ВИРІШИВ:

Позов Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» до Виконавчого комітету Чернігівської міської ради про стягнення 11 587 831 грн 82 коп. задовольнити частково.
Стягнути з Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (14000, м. Чернігів, вул. Магістратська, 7; код 04062015) на користь Акціонерного товариства «Облтеплокомуненерго» (14000, м. Чернігів, вул. Реміснича, 55-б; код 03357671) 9 656 526 грн 52 коп. заборгованості та 63 570 грн 85 коп. судового збору.
В решті позову відмовити.
Наказ видати після набрання рішенням законної сили.
Рішення набирає законної сили в порядку та строки, визначені ст. 241 Господарського процесуального кодексу України.
Рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду у строк, встановлений ч. 1 ст. 256 Господарського процесуального кодексу України, шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції. 
Повне рішення складено 09.02.2026. 

Суддя А.С. Сидоренко