Номер провадження: 33/813/316/26
Номер справи місцевого суду: 947/43465/25 
Головуючий у першій інстанції Щербіна А. В. 
Доповідач Громік Р. Д.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.01.2026 року м. Одеса
Суддя Одеського апеляційного суду: Громік Р.Д.
за участю секретаря Скрипченко Г.В.,
за участі:
особи, яка притягається до 
адміністративної відповідальності ОСОБА_1 
захисника Дьогтєва С.Г.

розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2025 року, якою матеріали про притягнення ОСОБА_1 , передано начальнику ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області для вирішення питання про відкриття кримінального провадження; Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст.173 КУпАП закрито на підставі ч.2 ст.284 КУпАП, 

В С Т А Н О В И В:
З протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД №761321 від 12.11.2025 вбачається, що 12 листопада 2025 року о 15 годині 58 хвилин, за адресою: м. Одеса, вул. Євгена Чикаленка, 59-а, біля магазину «Хороші сусіди», ОСОБА_1 висловлювалася нецензурною лайкою в бік працівників поліції та перехожих, чим порушила громадський порядок і спокій громадян, тобто вчинила правопорушення, передбачене ст.173 КУпАП.
Постановою судді Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2025 року матеріали про притягнення ОСОБА_1 , передано начальнику ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області для вирішення питання про відкриття кримінального провадження; Провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , за ст.173 КУпАП закрито на підставі ч.2 ст.284 КУпАП.
Не погодившись із постановою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану постанову судді та постановити нове судове рішення, яким справу про адміністративне правопорушення щодо  ОСОБА_1 за ст. 173 КУпАП закрити за відсутністю складу адміністративного правопорушення на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального та матеріального права.
В доводах апеляційної скарги зазначено, що:
1) до протоколу про вчинення адміністративного правопорушення, додані лише пояснення осіб, які не були очевидцями подій, що відбувались на вулиці біля магазину, серед яких не має жодного перехожого, спокій яких нібито був порушений, а тому до протоколу не додані жодні докази на підтвердження вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КпАП;
2) рапорт працівника поліції, яка склала протокол про вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, на який послався суд в розумінні ст. 251 КпАП, не є доказом, так як складений особою, яка уповноважена складати протокол про адміністративне правопорушення, в ньому відображені обставини, які не співпадають зі змістом самого протоколу;
3) доказів того, що працівнику поліції завдані тілесні ушкодження не надано.
Вивчивши доводи поданої апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на наступне.
Відповідно до ст. 1 КУпАП завданням Кодексу України про адміністративні правопорушення є охорона прав і свобод громадян, власності, конституційного ладу України, прав і законних інтересів підприємств, установ і організацій, встановленого правопорядку, зміцнення законності, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі точного і неухильного додержання Конституції законів України, поваги до прав, честі і гідності інших громадян, до правил співжиття, сумлінного виконання своїх обов`язків, відповідальності перед суспільством.
Судовий розгляд справ повинен відповідати загальним принципам, а саме: верховенству права, законності, рівності перед законом і судом, поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканість, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, тощо.
У відповідності до приписів ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Згідно із ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Таким чином під час розгляду справи, законодавець покладає на суд обов`язок, обумовлений з`ясуванням істотних обставин справи, перелік яких регламентовано законом, які слугують правовими підставами (підґрунтям) для прийняття рішення про визнання особи винуватою у скоєнні інкримінованого правопорушення та застосування до неї заходу державного примусу у вигляді накладення стягнення.
При цьому, законодавець у положеннях ст. 7 КУпАП констатує, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Склад адміністративного правопорушення - це сукупність законодавчо-визначених ознак, наявність яких дає підстави дійти висновку у кожному конкретному випадку щодо належної правової кваліфікації дій особи, та як наслідок прийняти рішення щодо можливості притягнення такої особи до юридичної відповідальності.
Відсутність (недоведеність) хоча б однієї із ознак складу адміністративного правопорушення унеможливлює прийняття рішення про притягнення особи до відповідальності та застосування відносно неї заходів державного примусу, зокрема накладення стягнення у виді штрафу.
Диспозиція ст. 173 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за дрібне хуліганство, тобто нецензурну лайку в громадських місцях, образливе чіпляння до громадян та інші подібні дії, що порушують громадський порядок і спокій громадян.
Об`єктом даного правопорушення є суспільні відносини у сфері громадського порядку.
Хоча законодавство України не містить чіткого визначення поняття громадського порядку, однак безперечним є те, що він полягає у таких обумовлених потребами суспільства врегульованих правовими та іншими соціальними нормами умовах, які мають на меті забезпечення спокійної обстановки суспільного життя, створення нормальних, максимально сприятливих умов для праці і відпочинку людей, для діяльності державних органів, підприємств, установ та організацій.
Обов`язковою ознакою об`єктивної сторони адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП є місце вчинення, а саме - громадське місце. Під громадським місцем необхідно розуміти загальнодоступні місця, зокрема вулиці, сквери, парки, ринки, дворові території, частини будь-якої будівлі, споруди, які доступні або відкриті для населення вільно, чи за запрошенням, або за плату, постійно, періодично або час від часу.
Суб`єктивна сторона цього адміністративного правопорушення характеризується наявністю вини у формі як прямого так і непрямого умислу. Особа усвідомлює, що її дії протиправні, вона передбачає, що в результаті їх здійснення будуть порушені громадський порядок і прагне до цього.
Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України 22.12.2006 №10 "Про судову практику в справах про хуліганство", дії, що супроводжувалися погрозами вбивством, завданням побоїв, заподіянням тілесних ушкоджень, вчинені винним щодо членів сім`ї, родичів, знайомих і викликані особистими неприязними стосунками, неправильними діями потерпілих тощо, слід кваліфікувати за статтями КК ( 2341-14 ), що передбачають відповідальність за злочини проти особи. Як хуліганство зазначені дії кваліфікують лише в тих випадках, коли вони були поєднані з очевидним для винного грубим порушенням громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства та супроводжувались особливою зухвалістю чи винятковим цинізмом.
Приймаючи оскаржувану постанову суд першої інстанції виходив з того, що з рапорту ДОП СП ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Ольги Квашніної вбачається, що 12.11.2025 ОСОБА_1 , перебуваючи у службовому авто поліції, агресивно себе поводила та била дільничну по ногам, після чого до ОСОБА_1 було застосовано фізичну силу у порядку ст.44 ЗУ «Про Національну поліцію», проте порушниця не припиняла свої дії та вкусила дільничну за руку, намагаючись виламати їй середній палець. 
Дослідивши докази по справі, заслухавши осіб, оцінюючи кожний доказ з точку зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд першої інстанції обґрунтовано вважав за необхідне матеріали про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП передати начальнику ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 України.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками місцевого суду щодо необхідності передачі матеріалів справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП начальнику ВП №4 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області, оскільки в діях ОСОБА_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, судом апеляційної інстанції не встановлено фактичних обставин, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції.
Щодо доводів про те, що доказів того, що працівнику поліції завдані тілесні ушкодження не надано, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити таке.
Згідно з ч. 1 ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, відомостями та інформацією з Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також іншими документами.
Тобто перелік доказів, визначених у ст. 251 КУпАП не є вичерпним.
На підставі матеріалів справи встановлено, що з рапорта на ім`я начальника ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області від ДОП СП ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області Ольги Квашніної, вбачається, що 12.11.2025 до ВП 4 ОРУП 1 ГУНП в Одеській області надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що ОСОБА_1 дала завідомо неправдивий виклик поліції, стосовно того, що в магазині «Хороші Сусіди» продають тютюнові та алкогольні вироби без марок акцизного податку, проте написати заяву вона відмовлялась. Пізніше було повідомлено про необхідність їхати за адресою магазину «Хороші Сусіди», оскільки ОСОБА_1 поводить себе агресивно стосовно працівників поліції та є необхідність складання протоколу про адміністративне правопорушення за ст. 173 та ст. 183 КУпАП, так як інформація щодо товару без марок акцизного податку не підтвердилась. Прибувши за вищевказаною адресою та підійшовши до ОСОБА_1 було одразу відчутий характерний запах алкоголю з порожнини роту, нечітка мова, порушення координації рухів та поведінка, що не відповідає обстановці. При тому всьому вона стояла перед СОГ та палила цигарки, на прохання викинути цигарку та зупинитись палити в громадському місці вона відповіла дуже агресивно з використанням нецензурної лайки. Загалом ОСОБА_1 використовувала дуже багато нецензурної лексики при спілкуванні з поліцейськими. В подальшому ОСОБА_1 почала розмахувати руками та вкотре висловлюватись нецензурною лайкою. Їй було зроблено попередження декілька разів, на що вона вкотре відповідала нецензурно, почала махати перед обличчями поліцейських телефоном на який вона проводила відеозапис. Їй було запропоновано присісти до службового автомобіля на що вона почала кидатись та висловлюватись нецензурно. Згідно ст. 43-45 ЗУ Про НПУ було застосовано фізичну силу та кайданки. Перебуваючи у службовому авто ОСОБА_1 продовжувала агресивно себе поводити та бити дільничну по ногам, також вкусила її за руку та намагалась виламати їй середній палець.
Відповідно до ч. 2 ст. 345 КК України, кримінальна відповідальність настає за умисне заподіяння працівникові правоохоронного органу чи його близьким родичам побоїв, легких або середньої тяжкості тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що під час визначення наявності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 ККУ, у суду відсутній обов`язок щодо підтвердження наявності складу кримінального правопорушення, оскільки доведення наявності складу кримінального правопорушення належить до компетенції органів досудового розслідування
Таким чином, посилання скаржника на безпідставність прийняття судом першої інстанції тверджень визначених в рапорті працівника поліції, є необґрунтованими.
Щодо інших доводів апеляційної скарги, які пов`язані з доведенням відсутності складу адміністратвиного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП, то суд апеляційної інстанції зазначає, що позбавлений можливості надавати оцінку таким твердженням скаржника з огляду на те, що судом першої інстанції не розглядалось питання наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173 КУпАП.
Відповідно до положень ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі та в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.
У рішенні по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007р., Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати (далі Суд) постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
Отже, наведені обставини вказують на відсутність в апеляційного суду підстав для скасування постанови судді Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2025 року.
Суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування оскаржуваної постанови, оскільки за наслідками апеляційного перегляду, судом апеляційної інстанції не встановлено фактичних обставин, які б спростовували правильні висновки суду першої інстанції, а стороною не надано доказів на спростування висновків суду першої інстанції.
Тому відповідно до ч. 8 ст. 294 КУпАП за наслідками розгляду апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а постанову без змін .
Керуючись ст. 294 КУпАП, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Постанову судді Київського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2025 року залишити без змін.
Постанова остаточна та оскарженню не підлягає.

Суддя Одеського апеляційного суду Р.Д. Громік