ПОСТАНОВА
про задоволення заяви про самовідвід
26 січня 2026 року	Справа № 495/9500/25	
 	Номер провадження 3/495/3001/2025	

Суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області Братків І. І., розглянувши матеріали, які надійшли із Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124, ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення,
УСТАНОВИЛА:
На розгляд Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області надійшли: протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534344 від 07.12.2025 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534328 від 07.12.2025 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ст. 124 Кодексу України про адміністративне правопорушення та протокол про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534351 від 07.12.2025 з доданими до них матеріалами відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Відповідно до протоколів автоматизованих розподілів судової справи між суддями від автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Братків І. І. для цих судових проваджень.
Постановою від 13.01.2026 справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП №495/9500/25 (провадження №3/951/495/3001/2025), за ст.124 КУпАП №495/9501/25 (провадження №3/951/495/3002/2025) та за ст.122-4 КУпАП №495/9503/25 (провадження №3/951/495/3003/2025) об`єднати в одне провадження. Справі присвоєно №495/9500/25 (провадження №3/951/495/3001/2025).
26.01.2026 суддя Братків І. І. подала заяву про самовідвід. Таку заяву мотивує тим, що нею, як суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області 09.01.2026 винесено вирок у справі №495/23/26, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 
В ході розгляду кримінального провадження нею проводився огляд відеозаписів з нагрудної камери поліцейських, що здійснювали оформлення матеріалів відносно громадянина ОСОБА_1 , а також досліджувалися протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534344 від 07.12.2025, ЕПР1 №534328 від 07.12.2025, ЕПР1 №534351 від 07.12.2025 та додані до них матеріали.
Розглядаючи справу 495/9500/25 щодо ОСОБА_1 за ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення я буду змушена двічі надавати оцінку вищевказаним доказам і при цьому рішення у справі про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КУпАП може безпосередньо вплинути на результати розгляду справи про притягнення його до відповідальності за ст.. 130 КУпАП. 
За таких обставин у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви у безсторонності судді при розгляді вказаної справи, і це, крім іншого, може призвести до зниження рівня довіри, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.
Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного.
У Кодексі України про адміністративні правопорушення відсутні норми, що регулюють підстави та порядок відводу (самовідводу) судді. Разом з тим відсутність в Кодексі України про адміністративні правопорушення правової регламентації процедури відводу або самовідводу судді не звільняє професійного суддю від виконання ним основного обов`язку по неупередженому розгляду справ. При цьому діючі Кримінальний процесуальний кодекс України, Цивільний процесуальний кодекс України, Кодекс адміністративного судочинства України передбачають відвід (самовідвід) судді, а тому в даному випадку є необхідність у застосуванні аналогії права.
Діюче законодавство України не передбачає заборону на застосування процесуальних норм за аналогією, якщо мета їх застосування направлена на здійснення провадження в справах про адміністративні правопорушення на основі суворого додержання законності, в силу вимог ст. 7 КУпАП.
Відповідно до п. 4 ч.1 ст.36 КАС України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), за наявності інших обставин, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.
На підставі ч.1 ст.39 КАС України, з підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 цього Кодексу, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
Відповідно до ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Згідно з п.12 висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету Міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів при винесенні судових рішень, у відношенні сторін в судовому розгляді судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від будь-яких зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довірою не тільки зі сторони сторін в конкретному розгляді, але і зі сторони суспільства в цілому. І суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача. Інакше довіру до незалежної судової влади буде підірвано.
Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини наявність безсторонності відповідно до п.1 ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини повинна визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності.
У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України» зазначено, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) «особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, що свідчать про його безсторонність. Безумовно, сторони можуть побоюватися, що суддя є небезстороннім, але «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».
З огляду на це, навіть зовнішні прояви можуть мати певну важливість або, іншими словами, «правосуддя повинно не тільки чинитися, повинно бути також видно, що воно чиниться».
Головна мета відводу гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу, відповідно, запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді.
Враховуючи наведене, суд бере до уваги, що Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області під головуванням судді Братків І. І. 09.01.2026 у справі №495/23/26 винесено вирок, яким ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України. 
Згідно цього вироку, в ході розгляду кримінального провадження судом проводився огляд відеозаписів з нагрудної камери поліцейських, що здійснювали оформлення матеріалів відносно громадянина ОСОБА_1 , а також досліджувався протоколи про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №534344 від 07.12.2025, ЕПР1 №534328 від 07.12.2025, ЕПР1 №534351 від 07.12.2025 та додані до них матеріали.
Розглядаючи справу № №495/9500/25 відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124, ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення суддя буде змушена двічі надавати оцінку вищевказаним доказам і при цьому вирок у справі №495/23/26 може безпосередньо вплинути на результати розгляду адміністративних матеріалів відносно ОСОБА_1 .
За таких обставин у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви у безсторонності судді при розгляді вказаної справи, і це, крім іншого, може призвести до зниження рівня довіри, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.
Той факт, що ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України за тих же обставин, за яких його дії співробітниками Білгород-Дністровського РВП ГУ НП в Одеській області кваліфіковано також за ст. 122-4, ст. 124, ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення, в очах стороннього спостерігача дійсно може сприйматись як такий, що впливають на здатність судді прийняти незалежне рішення у справі щодо тих самих обставин.
Тому, хоча суддя Братків І. І. ні прямо, ні опосередковано не заінтересована в результаті розгляду даної справи, однак, суд вважає відвід судді вмотивованим і обґрунтованим, оскільки вирішення справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124, ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення та розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_1 за його обвинуваченням у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст.125 КУпАП за однією пов`язаною подією викликає суб`єктивні сумніви в упередженості судді при розгляді справи №495/9500/25.
З урахуванням викладеного, з метою запобігання у майбутньому будь-яких можливих нарікань учасників провадження на необ`єктивність, упередженість чи зацікавленість судді у розгляді даної справи, суд приходить до висновку про задоволення заяви про самовідвід.
Керуючись ст. 7 КУпАП, ст.ст. 36, 39, 40 КАС України, суддя,
ПОСТАНОВИЛА
заяву судді Братків Ірини Ігорівни про самовідвід задовольнити.
Відвести суддю Братків Ірину Ігорівну від розгляду матеріалів, які надійшли із Білгород-Дністровського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області відносно ОСОБА_1 за ст. 122-4, ст. 124, ст. 130 Кодексу України про адміністративне правопорушення.
Матеріали справи №495/9500/25 передати в канцелярію Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для проведення повторного автоматизованого розподілу.
Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає оскарженню.

Суддя          Ірина БРАТКІВ