УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд

Справа № 295/6533/25	  	Головуючий у 1-й інст. Луньова Д. Ю.	
Категорія 146	  	Доповідач Миколайчук П.В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року	м. Житомир	

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Житомирського апеляційного суду Миколайчук П.В., перевіривши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на постанову судді Богунського районного суду Житомирської області від 27 червня 2025 року у справі про адміністративне правопорушення стосовно нього за ст. 122-4, ст. 124 КУпАП,

ВСТАНОВИВ:

Постановою судді Богунського районного суду Житомирської області від 27 червня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 3 400 грн.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Не погоджуючись з вказаною постановою, 22.01.2026 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження постанови суду, постанову судді скасувати, провадження у справі про адміністративне правопорушення закрити.
В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження, зазначив, що вищевказану постанову він отримав лише 07.01.2026 року, де в заяві про її отримання розписався власноруч. Про те, що відносно нього складені будь-які матеріали ОСОБА_1 не знав та не міг знати. Заяву подав після того, коли випадково стало відомо про наявність позову відносно нього, де позивачем є МТСБУ, яке діє в своїх інтересах та в порядку регресу відшкодовує збитки з ОСОБА_1 , про наявність яких він не знав.
Вказує, що з урахуванням 10 днів на подачу скарги, останній день припадає на 19.01.2026 року з урахуванням вихідних днів.
Зауважує, зокрема, що на складання протоколу і в судове засідання його не викликали, в самій постанові суду вказано, що усі поштові відправлення повернуті через відсутність адресата, а в протоколі міститься інформація про якусь адресу.
Перевіривши доводи апелянта щодо поважності причин для поновлення строку на апеляційне оскарження постанови, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови слід відмовити, а апеляційну скаргу повернути особі, яка її подала з наступних підстав.
За змістом ч. 2 ст. 294 КУпАП, постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником та в окремих випадках прокурором. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні цього строку відмовлено.
Строк на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення може бути поновлений тільки у тому разі, коли він пропущений з поважних причин. Поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження є обставини, що об`єктивно перешкоджали особі, яка має право на оскарження постанови, вчасно подати апеляційну скаргу.
В своїх рішеннях Європейський суд наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.
Окрім того, відповідно до вимог ст. 129 Конституції України, ст. 11 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається в судах відкрито, що гарантує особі, яка притягується до адміністративної відповідальності, своєчасно дізнатись про результати судового розгляду та оскаржити постанову суду у встановлений законом строк.
Судові повістки про дату, час та місце розгляду справи та постанова суду надсилалися рекомендованим зі зворотним повідомленням листом за адресою, зазначеною в протоколі про адміністративне правопорушення, у відповіді щодо реєстрації особи в Державному реєстрі фізичних осіб – платників податків та в самій апеляційній скарзі, однак поверталися відправнику із відмітками «адресат відсутній за вказаною адресою» та «за закінченням терміну зберігання».
Вбачається, що ОСОБА_1 був обізнаний про подію ДТП, її оформлення та складання щодо нього протоколів про адміністративні правопорушення (що підтверджується відеозаписом, а.с.18), про розгляд справи судом неодноразово повідомлявся за місцем реєстрації, однак протягом тривалого часу не вжив заходів для явки до суду та не цікавився юридичними наслідками події 26.04.2025.
Крім того, в клопотанні про продовження строку на апеляційне оскарження постанови суду, ОСОБА_1 не зазначив конкретної дати, коли він дізнався про винесення постанови Богунського районного суду м. Житомира, а лише вказав, що постанову отримав 07.01.2026 року після подання заяви, яку до суду подав 30.12.2025 року після того, коли дізнався про наявність позову відносно нього, де позивачем є МТСБУ, яке відшкодовує збитки з ОСОБА_1 .
Апеляційний суд критично ставиться до вказівки апелянта на дату отримання копії постанови суду (07.01.2025), як на дату початку відліку 10-денного строку на подачу скарги, оскільки вона суперечить ст.294 КУпАП та не є датою винесення постанови, або датою, коли ОСОБА_1 дізнався про існування вказаної постанови, оскільки в самій апеляційній скарзі вказано, що про винесення постанови ОСОБА_1 дізнався, коли ознайомився з позовом МТСБ до нього. Проте, в скарзі не вказано дату ознайомлення з цими матеріалами, від якої і слід рахувати строк на оскарження постанови. 
Статтею 129 Конституції України визначено, що однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом. Наведене відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.
У рішенні від 7 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії» ЄСПЛ вказав, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Відповідно до сталої практики ЄСПЛ, вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження рішення (справи «Олександр Шевченко проти України» 26 квітня 2007 року, справа «Трух проти України» від 14 жовтня 2003 року).
У рішенні у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року Європейський суд з прав людини у п. 41 зазначив, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності), коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів ні у часі, ні в підставах для поновлення строків.
Поважними визнаються такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для вчинення процесуальних дій. При цьому КУпАП не пов`язує право суду відновити пропущений процесуальний строк лише з певним колом обставин, що спричинили пропуск строку, тобто у кожному випадку суд з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінює доводи, наведені на обґрунтування клопотання про його відновлення, та робить мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.
Відповідно до правових висновків ЄСПЛ, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі "Перетяка та Шереметьєв проти України" від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі "Мельник проти України" від 28.03.2006, заява №23436/03).
Отже, вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком осіб, які беруть участь у справі і безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
З урахуванням викладеного, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови не підтверджено належними доказами та задоволенню не підлягає, а апеляційна скарга підлягає поверненню особі, яка її подала.
Крім того, апеляційний суд зазначає, що при розгляді клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження постанови судді у справі про адміністративне правопорушення суд не перевіряє доводи апеляційної скарги щодо законності та обґрунтованості оскаржуваного судового рішення, оскільки така оцінка може бути дана судом тільки за результатами перегляду справи по суті доводів апеляційної скарги.
Керуючись ст. 294, 295 КУпАП, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 у поновленні строку на апеляційне оскарження постанови Богунського районного суду міста Житомира від 27 червня 2025 року та повернути апеляційну скаргу особі, яка її подала.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя	П. Миколайчук