Справа № 464/1783/25
пр.№ 2/464/767/26 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 січня 2026 року          м.Львів
Сихівський районний суд м. Львова
у складі: судді Шашуріної Г.О.,
секретар судового засідання Федак Б.В.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу № 464/1783/25 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

у с т а н о в и в:

Адвокат Алексеєнко А.А., від імені та інтересах позивача, через підсистему «Електронний суд», звернувся до Сихівського районного суду м.Львова з позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача 327 328,06 грн, з яких 247 590,00 грн – сума основного боргу, 18 416,63 грн – 3% річних та 61 321,43 грн – інфляційні відрахування за договором позики від 20.06.2022 та 15 334,79 дол. США, з яких: 7 000 доларів США сума основного боргу, 280 доларів США – 4% від суми позики та 8 054,79 – 4% пені від позиченої суми за кожен місяць протермінування за розпискою від 20.09.2022.
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18 березня 2025 року таку передано на розгляд судді Шашуріній Г.О.
Ухвалою судді від 21 березня 2025 року позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою судді від 31 березня 2025 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.
Ухвалою судді від 30 вересня 2025 року закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті.
Відповідач подав відзив на позовну заяву, згідно якого позов заперечив, оскільки 283 177 грн. заборгованості було ним сплачено. Крім того, вважає, що розписка від 20.09.2022 була написана з метою забезпечення виконання ним свого обов`язку за договором позики від 20.06.2022 і коштів за вказаною розпискою він не отримував.
Учасники справи у судове засідання призначене на 11:30 год 16 січня 2026 року не з`явилися.
Представник позивача – адвокат Алексєєнко А.А. скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі 
Представник відповідача – адвокат Подоляк Б.Г. скористався правом, наданим ч.3 ст.211 ЦПК України, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги заперечує.
Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється за вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.
Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12,81 ЦПК України).
Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ст.1047 ЦК України).
За вимогами ч.1 ст.1049 позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
20.06.2022 між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір позики (нотаріально посвідчении? приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Сосновською О.Я. та зареєстровании? в реєстрі за № 2535). 
Відповідно до п.1 вказаного договору Позикодавець ( ОСОБА_1 ) передає у власність Позичальнику ( ОСОБА_2 ), а Позичальник прии?має у власність від Позикодавця грошові кошти в сумі 247590 (двісті сорок сім тисяч п`ятсот дев`яносто) гривень 00 копіи?ок, що є еквівалентним 7000 (семи тисячам) доларів США 00 центів відповідно до курсу продажу на валютному аукціоні станом на день укладення цього договору позики (курс продажу 35 грн. 37 коп. за 1 долар США) та зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строк не пізніше 20 вересня 2022 року включно. 
Сума позики, встановлена п.1 даного договору, отримана Позичальником від Позикодавця до моменту підписання даного договору в повному обсязі (п.2 Договору позики). 
Окрім того, 20.09.2022 між сторонами була досягнута також домовленість, на підтвердження якоі? була власноруч написана позичальником розписка, відповідно до якоі? відповідач ( ОСОБА_2 ) одержав у борг від позивача грошові кошти в сумі 7000 (сім тисяч) доларів США, які зобов`язувався повернути в повному обсязі з урахуванням 4% (чотирьох відсотків) до 20.10.2022, а у разі недотримання вказаного обов`язку – виплачувати пеню в розмірі 4% від позиченоі? суми за кожен місяць протермінування виплати. 
Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, у погоджені сторонами строки – 20.09.2022 та 20.10.2022 відповідно, відповідачем не виконано взяті на себе зобов`язання: грошові кошти не повернуто. 
Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем становить 247 590,00 грн та 7000 доларів США. 
У відповідності до п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору і в установлений договором строк (ст.ст.526, 530 ЦК України). За умовами ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст.625 ЦК Украі?ни боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, якии? прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язании? сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляціі? за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченоі? суми, якщо іншии? розмір процентів не встановлении? договором або законом. 
Беручи до уваги наведене, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь на користь 3% річних (за Договором позики від 20.06.2022) в сумі 18 416,63 грн та інфляціи?не збільшення за договором позики: 247 590,00 x 1.24767330 - 247 590,00 = 61 321,43 грн. 
Так, як зазначено вище, відповідно до розписки від 20.09.2022 ОСОБА_2 зобов`язувався повернути отримані в борг кошти (в сумі 7000 доларів США) в повному обсязі з урахуванням 4% (чотирьох відсотків) до 20.10.2022, що разом становить: 7280 дол. США (7000 дол. США + 280,00 доларів США (4%). 
Окрім того, цією ж розпискою передбачено, що у разі недотримання обов`язку повернення у встановлені строки позичених коштів у борг, ОСОБА_2 зобов`язується виплачувати пеню в розмірі 4% від позиченоі? суми за кожен місяць протермінування виплати. 
Загальнии? розмір пені за розпискою від 20.09.2022 становить 8054,79 дол. США 
Так, за вимогами ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Водночас відповідно до пункту 18 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної статтею 625 цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Установити, що неустойка (штраф, пеня) та інші платежі, сплата яких передбачена відповідними договорами, нараховані включно з 24 лютого 2022 року за прострочення виконання (невиконання, часткове виконання) за такими договорами, підлягають списанню кредитодавцем (позикодавцем).
Указом Президента України № 64/20211 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено ввести в Україні воєнний стан із 5 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» відповідно до пункту 31 частини першої статті 85 Конституції України та статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» Верховна Рада України вказаний вище указ було затверджено. Надалі дію воєнного стану неодноразово було продовжено.
Ураховуючи наведені вимоги Закону, у частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача 3% річних за прострочення зобов`язання за договором позики, процентів за користування грошовими коштами, пені та інфляційних нарахувань слід відмовити. 
Щодо стягнення боргу в іноземніи? валюті, варто зазначити, що відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі No 373/2054/16, заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземніи? валюті, у якіи? воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. 
У разі отримання у позику іноземноі? валюти позичальник зобов`язании?, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземніи? валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземніи? валюті не суперечить чинному законодавству. 
Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошовоі? суми в іноземніи? валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК Украі?ни належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тіи? валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національніи? валюті Украі?ни. 
Висновки щодо можливості ухвалення судом рішення про стягнення боргу в іноземніи? валюті і порядку визначення у рішенні еквівалента суми боргу в національніи? валюті містяться також у постанові Великоі? Палати Верховного Суду від 4 липня 2018 року у справі No 761/12665/14-ц. 
При стягненні судом заборгованості в еквіваленті іноземної валюти за курсом НБУ на день виконання рішення в судовому рішенні зазначається лише одна сума боргу (в іноземній валюті), а сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається державним / приватним виконавцем на момент здійснення боржником платежу під час виконання судового рішення. (Постанова ВП ВС від 11 вересня 2024 року у справі № 500/5194/16 (провадження № 14-81цс24) 
Щодо твердження відповідача про те, що розписка від 20.09.2022 була написана з метою забезпечення виконання ним свого обов`язку за договором позики від 20.06.2022 і коштів за вказаною розпискою він не отримував, суд зауважує, що це два окремі договори позики, укладені між позивачем та відповідачем, по яких останніи? отримував відповідні кошти у позику. І власноруч написана відповідачем розписка не містить жодних застережень/приміток, що така складена на забезпечення виконання іншого вже існуючого зобов`язання. Окрім того, у відповідача є в наявності оригінали цих двох документів, що також свідчить про невиконання позичальником своі?х зобов`язань щодо повернення позичених ним коштів згідно цих обох документів: договору позики від 20.06.2022 та розписки від 20.09.2022. 
Відповідачем в додатку до відзиву на позовну заяву надано квитанції про повернення 283 177 грн за договором позики від 20.06.2022 року, такі квитанції визнаються позивачем, а відтак враховуються судом як оплата заборгованості за договором позики.
Отже, загальна сума отриманих відповідачем коштів за договорами позики становить: 247 590,00 грн – за Договором позики від 20.06.2022 та 7 000 (сім тисяч) доларів США – за розпискою від 20.09.2022. 
Відповідачем сплачено за доданими квитанціями 283 177 грн, а тому заборгованість за договором позики від 20.06.2022 року є погашеною, а залишок суми 35 587,00 грн слід зарахувати в рахунок погашення боргу за розпискою від 20.09.2022 року з розрахунку курсу НБ України 43,2678 грн за 1 долар США – 35587/43,2678=822,48 долари США.
Таким чином стягненню з відповідача в користь позивача підлягає сума в розмірі 6 177,52 доларів США (7000 – 822,48).
У порядку ст.141 ЦПК України на відповідача слід покласти сплачені позивачем при подачі позову до суду документально підтверджені судові витрати, а саме 2 061,79 грн судового збору пропорційно розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.12, 13, 82, 258, 259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Позов задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики у розмірі 6 177 доларів США 52 центи, а також 2 061 гривень 79 копійок судового збору.
Відмовити у задоволенні решти вимог позову.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його складення.
Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:
позивач ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ,
відповідач ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ,

Повне рішення суду складено 20 січня 2026 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.6 ст.259, ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя Галина ШАШУРІНА