ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2026 року	Львів	Справа № 500/5965/21 пров. № А/857/34111/25	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Заверухи О.Б.,
суддів Гінди О.М., Ніколіна В.В.,

розглянувши в електронній формі в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року з питань встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

суддя (судді) в суді першої інстанції – Подлісна І.М., 
час ухвалення рішення – не зазначено, 
місце ухвалення рішення – м. Тернопіль, 
дата складання повного тексту рішення – 30 липня 2025 року,

В С Т А Н О В И В:

Рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 500/5965/21 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком, провести нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 15.04.2021 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 500/5965/21 - без змін.
Вищевказане рішення суду набрало законної сили 25 березня 2022 року.
21 липня 2025 року на адресу Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла заява представника позивача, в якій просить встановити порядок виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у цій справі шляхом стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з невиплаченої пенсії за період з 15.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 47168,42 грн.
Заяву мотивовано тим, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 500/5965/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській призначено позивачу пенсію за віком, починаючи з 15.04.2021, з врахуванням статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як учаснику бойових дій (АТО). За період з 15.04.2021 по 30.04.2022 нараховано доплату в сумі 47168,42 грн., яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах), вказано, що виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена після виділення коштів на ці витрати. Станом на момент звернення із відповідною заявою заборгованість з виплати пенсії з 15.04.2021 по 30.04.2022 залишається несплаченою. Зважаючи на тривале невиконання рішення, вважає, що наявні підстави для зміни способу і порядку виконання цього рішення в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести нарахування і виплату пенсії з 15.04.2021 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з невиплаченої пенсії за період з 15.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 47168,42 грн.
Ухвалою Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії відмовлено.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що як видно з матеріалів справи, позивач просив змінити спосіб і порядок виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі № 500/5965/21 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести нарахування і виплату пенсії позивачу з 15.04.2021 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь позивача заборгованості з невиплаченої пенсії за період з 15.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 47168,42 грн. На переконання суду першої інстанції, такі факти не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту встановлення порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого ст.378 КАС України, а навпаки свідчать про те, що між сторонами існує спір з приводу нових обставин, які раніше не були предметом судового розгляду. З огляду на викладене, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для встановлення способу і порядку виконання рішення.
Не погодившись з прийнятою ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нову ухвалу, якою змінити спосіб і порядок виконання рішення суду в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області провести нарахування і виплату пенсії з 15.04.2021 на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з невиплаченої пенсії за період з 15.04.2021 по 30.04.2022 у розмірі 47168,42 грн.
Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зміну способу і порядку виконання рішення суду. Зокрема, зазначає, що з урахуванням припису абзацу другого ч. 3 ст. 378 КАС України, у редакції, чинній з 19.12.2024, при виконанні судового рішення щодо перерахунку та виплати заборгованих сум пенсії самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат є встановлення факту невиконання судового рішення протягом двох місяців з дня набрання законної сили відповідним судовим рішенням, на що зверталась увага в заяві, проте
судом першої інстанції при винесені ухвали вказані доводи були залишені поза увагою. Вказує, що невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.
У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України). 
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити повністю з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції, рішенням Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 500/5965/21 позовні вимоги задоволено повністю. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 . Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити пенсію за віком, провести нарахування і виплату пенсії ОСОБА_1 з 15.04.2021 року.
Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 березня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області залишено без задоволення, а рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 по справі № 500/5965/21 - без змін.
Вищевказане рішення суду набрало законної сили 25 березня 2022 року.
Постановою відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Тернопільській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 06.09.2022 відкрито виконавче провадження № 69775805 з виконання виконавчого листа Тернопільського окружного адміністративного суду № 500/5965/21 від 26.07.2022.
Під час примусового виконання боржником було повідомлено листом від 19.09.2022, що рішення Тернопільського окружного адміністративного суду та постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду є такими, що набрали законної сили 25.03.2022 та виконано 13.05.2022. На виконання вищезазначеного рішення та постанови щодо ОСОБА_1 нарахована сума заборгованості в сумі 47168,42 грн за період з 15.04.2021 по 30.04.2022 внесена до Реєстру судових рішень, фінансування за окремою бюджетною програмою.
Крім того, листом № 2475-2560/В-02/8-1900/22 від 08.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на звернення ОСОБА_1 повідомило, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №500/5965/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській призначено пенсію за віком, починаючи з 15.04.2021, з врахуванням статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як учаснику бойових дій (АТО). За період з 15.04.2021 по 31.05.2022 нараховано доплату в сумі 47168,42 грн., яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Фінансування пенсій, призначених згідно статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у період до досягнення пенсійного віку (60 років), здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Вказано, що виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена після виділення коштів на ці витрати.
Станом на момент звернення із відповідною заявою заборгованість з виплати пенсії з 15.04.2021 по 30.04.2022 залишається несплаченою.
Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви про зміну способу і порядку виконання рішення суду.
Проте, колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.
Згідно з частиною першою статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1-4 цієї частини та стягнення з відповідача – суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.
Положенням частини першої статті 129-1 Конституції України передбачено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Згідно з частинами другою та третьою статті 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Відповідно до статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, – за її межами.
Порядок та підстави зміни чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення в адміністративному судочинстві врегульовані статтею 378 КАС України.
Положеннями абзацу першого частини першої статті 378 КАС України встановлено, що за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Згідно з частиною третьою статті 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
Водночас, з 19 грудня 2024 року положення частини третьої статті 378 КАС України на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення положень про судовий контроль за виконанням судових рішень» від 21 листопада 2024 року № 4094-IX (далі – Закон №4094-IX) були доповнені абзацом другим такого змісту: «Невиконання суб`єктом владних повноважень судового рішення, яке набрало законної сили, щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту та пільг протягом двох місяців з дня набрання законної сили судовим рішенням є самостійною підставою для зміни способу і порядку виконання такого судового рішення шляхом стягнення з такого суб`єкта владних повноважень відповідних виплат.».
Ця норма встановлює самостійну та достатню підставу для зміни способу виконання після двомісячного строку невиконання рішення про пенсійні виплати.
Згідно із пунктом 2 розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 4094-ІХ справи у судах першої, апеляційної та касаційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цим Законом, розглядаються з урахуванням особливостей, що діють після набрання чинності цим Законом.
Як зазначено у пояснювальній записці до проєкту Закону №4094-ІХ (https://itd.rada.gov.ua/billinfo/Bills/pubFile/1861803 ) він був ухвалений як елемент виконання Україною зобов`язань у межах групи справ Іванов (№40450/04)/Бурмич (№46852/13) і Національної стратегії розв`язання проблеми невиконання судових рішень, схвалену розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 вересня 2020 року №1218-р.
Метою внесення змін до процесуального закону є забезпечення реального виконання судових рішень, а не формальне підтвердження обов`язку суб`єкта владних повноважень.
Зміни до частини третьої статті 378 КАС України, внесені Законом №4094-ІХ, запроваджують автоматичний наслідок у вигляді можливості зміни способу виконання після двох місяців невиконання рішення.
З цього приводу колегія суддів зазначає, що прийняттям Закону № 4094-ІХ Верховна Рада України змінила концепцію статті 378 КАС України, запровадивши самостійну підставу для зміни судом способу виконання судового рішення.
Крім того, Верховна Рада України цим законодавчим актом усунула необхідність для позивача звертатися з новим позовом для стягнення вже нарахованих, але невиплачених сум, визнавши це непропорційним і таким, що підриває ефективність судового захисту.
Виходячи з мети цих змін, судове втручання у спосіб виконання не є переглядом суті рішення, а становить механізм забезпечення реального і своєчасного виконання судового рішення, що відповідає вимогам статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та статті 129-1 Конституції України.
Застосовуючи абзац другий частини третьої статті 378 КАС України колегія суддів встановила, що оскільки рішення суду першої інстанції, яке набрало законної сили 25 березня 2022 року, не було виконане у частині виплати грошових коштів, процесуальний закон передбачає можливість зміни способу виконання із зобов`язання вчинити дії (нарахувати та виплатити) на стягнення конкретної нарахованої суми (47168,42 грн) з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області.
Вказаний висновок узгоджується із правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 28 жовтня 2025 року у справі № 380/7706/22, яка враховується судом апеляційної інстанції під час розгляду цієї апеляційної скарги.
Із матеріалів справи слідує, що на виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24.11.2021 у справі №500/5965/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській призначено позивачу пенсію за віком, починаючи з 15.04.2021, з врахуванням статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як учаснику бойових дій (АТО). За період з 15.04.2021 по 30.04.2022 нараховано доплату в сумі 47168,42 грн., яка обліковується в автоматизованій базі даних обробки пенсійної документації (електронних пенсійних справах). Фінансування пенсій, призначених згідно статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у період до досягнення пенсійного віку (60 років), здійснюються за рахунок коштів державного бюджету. Вказано, що виплата нарахованої згідно рішення суду доплати буде проведена після виділення коштів на ці витрати.
Станом на момент звернення із відповідною заявою заборгованість з виплати пенсії з 15.04.2021 по 30.04.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь позивача не виконало, що свідчить про часткове невиконання рішення суду боржником.
У свою чергу зміна способу виконання судового рішення не є створенням нового грошового зобов`язання, оскільки сума заборгованості у розмірі 47168,42 грн є чітко визначеною та нарахованою самим відповідачем. 
Відтак, наявні підстави для заміни невиконаного зобов`язання нарахувати та виплатити грошові кошти на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області цих коштів для забезпечення належної реалізації права позивача.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції не в повному обсязі встановив фактичні обставини справи та не надав їм належної правової оцінки, а доводи апеляційної скарги спростовують висновки суду першої інстанції та дають правові підстави для скасування оскаржуваного судового рішення, відтак оскаржене судове рішення суду відповідно до вимог статті 317 КАС України підлягає скасуванню з одночасним прийняттям нового про задоволення такої заяви позивача, з наведених вище підстав, тому вимоги апеляційної скарги необхідно задовольнити.
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, ст. 312, ст. 315, ст. 317, ст. 321, ст. 322, ст. 325, 378 КАС України, суд –

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Ухвалу Тернопільського окружного адміністративного суду від 30 липня 2025 року з питань встановлення способу і порядку виконання судового рішення у справі № 500/5965/21 – скасувати та прийняти нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про зміну способу і порядку виконання рішення суду задовольнити повністю.
Змінити спосіб і порядок виконання рішення Тернопільського окружного адміністративного суду від 24 листопада 2021 року у справі № 500/5965/21 у частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити нарахування та виплату пенсії на стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 заборгованості з невиплаченої пенсії за період з 15 квітня 2021 року по 30 квітня 2022 року у розмірі 47168 грн (сорок сім тисяч сто шістдесят вісім) гривень 42 копійки.
Постанову разом із паперовими матеріалами справи надіслати до суду першої інстанції для приєднання до матеріалів справи.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий суддя	 	О. Б. Заверуха 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	В. В. Ніколін