Справа № 598/1953/25
провадження № 2/598/89/2026

РІШЕННЯ
іменем України

"21" січня 2026 р.  Збаразький районний суд Тернопільської області
в складі : головуючого Гудими І.В.
секретаря Жиляк Н.Я.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Збаражі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» про стягнення розрахункових коштів при звільненні,
встановив:
До провадження Збаразького районного суду Тернопільської області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» (далі – ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД») про стягнення розрахункових коштів при звільненні. Свої вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала у трудових відносинах із ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» та працювала на посаді начальника зміни. Наказом в.о. директора ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» Лакомого О.Б. від 22.07.2025 року №136 її було звільнено із займаної посади за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України. При цьому, як зазначає позивач, у день звільнення відповідач не провів з нею повний розрахунок, зокрема не виплатив нараховану заробітну плату за період з лютого 2025 року по день звільнення 22 липня 2025 року у загальній сумі 69 677,95 грн. У зв`язку з непроведенням розрахунку при звільненні позивач також зазначає про наявність підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» на її користь заборгованість із заробітної плати, не виплаченої при звільненні, у розмірі 69677,95 грн, а також середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з дня звільнення по день фактичного розрахунку.
Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 13 жовтня 2025 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та визначено, що дану справу слід розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позов підтримує, просить задовольнити, не заперечує щодо винесення заочного рішення. 
Представник відповідача ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» у судове засідання не з`явився, хоча про час, день та місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Не повідомив відповідач і про причини своєї неявки в судове засідання. Також відповідачем не було подано відзиву на позов.
Відповідно до ухвали Збаразького районного суду Тернопільської області від 21 січня 2026 року вирішено проводити заочний розгляд даної цивільної справи.
Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши здобуті в судовому засіданні докази, суд вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах із ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» та займала посаду начальника зміни. Вказані обставини підтверджуються копією сторінок трудової книжки серії НОМЕР_1 , відповідно до записів якої містяться відомості про прийняття позивача на роботу, її переведення на відповідні посади, а також запис про звільнення ОСОБА_1 з посади начальника зміни 22 липня 2025 року за згодою сторін на підставі пункту 1 статті 36 КЗпП України (а.с.11-13).
Позивач ОСОБА_1 стверджує, що у день звільнення відповідач не провів з нею повного розрахунку, у тому числі не виплатив усі належні їй суми заробітної плати. На підтвердження зазначених обставин позивачем подано скріншоти з електронних сервісів, які містять відомості про нарахування та фактичну виплату заробітної плати.
Так, позивачем подано скріншоти з електронного сервісу банківської установи, які містять відомості про зарахування грошових коштів на картковий рахунок ОСОБА_1 у лютому, березні та квітні 2025 року, а саме: у лютому 2025 року здійснено зарахування коштів у сумі 8902,85 грн, у березні 2025 року – зарахування у сумі 5430,00 грн, у квітні 2025 року – зарахування у сумі 5424,92 грн, із відображенням дат і часу здійснення відповідних операцій (а.с.14-16).
Крім того, позивачем подано скріншот з електронного сервісу Пенсійного фонду України, який містить відомості про нарахування заробітної плати, що враховується для визначення пенсії, ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» за 2025 рік із розбивкою по місяцях. Зазначені відомості містять дані про нарахування заробітної плати за січень 2025 року у сумі 14 097,30 грн, лютий 2025 року — 17 050,00 грн, березень 2025 року — 11 367,00 грн, квітень 2025 року — 15 774,02 грн, травень 2025 року — 4 133,45 грн, червень 2025 року — 9 104,40 грн, а також за липень 2025 року — 12 249,08 грн. (а.с.17).
Відповідно до ч.1 статті 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника.
Частиною першою статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.
Водночас, відповідачем не надано належних та допустимих доказів проведення повного розрахунку з позивачем у день її звільнення або після нього, а також доказів виплати заборгованості із заробітної плати у сумі 69677,95 грн. Відзив на позов відповідачем не подано, доводи позивача не спростовано, у зв`язку з чим суд виходить з доведеності обставин щодо невиплати позивачеві при звільненні всіх належних їй сум при звільненні з вини відповідача при відсутності спору про їх розмір.
Виходячи з наведеного, беручи до уваги, що ОСОБА_1 дійсно перебувала у трудових відносинах з відповідачем, яким позивачу нараховано, однак не виплачено у передбачені законом строки заробітну плату, допустимих доказів на підтвердження факту відсутності заборгованості заробітної плати за оспорюваний період відповідачем не надано, відтак суд приходить до висновку, що вимога позивачки в частині стягнення заробітної плати у розмірі 69677,95 грн є обґрунтованою та підлягає до задоволення.
Щодо стягнення з ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» на користь позивача середньомісячного заробітку за час затримки виплати розрахункових суд зазначає наступне.
Відповідно до частини першої статті 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців.
Згідно з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у справі № 6-64цс13, згідно із ч. 1 ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.
Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України.
Відповідно до постанови Великої Палати Верховного суду від 08 лютого 2022 року, справа № 755/12623/19, провадження № 14-47цс21, середній заробіток за статтею 117 КЗпП України за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, який нараховується у розмірі середнього заробітку і спрямований на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій) та є своєрідною санкцією для роботодавця за винні дії щодо порушення трудових прав найманого працівника. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. 
При стягненні середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні на підставі ст. 117 КЗпП України, суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі Порядок).
Відповідно до п. 5 розділу ІV Порядку, нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з п. 8 розд. ІV Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.
Середньоденна (середньогодинна) заробітна визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період.
Оскільки матеріали справи не містять довідки про розмір нарахованої заробітної плати позивача за два останні повністю відпрацьовані місяці, а також табелю обліку робочого часу, суд виходить із наявних у матеріалах справи доказів, поданих позивачем, зокрема зі скріншоту з електронного сервісу ПФУ, який містить відомості про нараховану заробітну плату, що враховується для визначення пенсії, за два останні місяці роботи, які передували звільненню. 
Згідно з вказаними відомостями, ДП «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» позивачу було нараховано заробітну плату за травень 2025 року у сумі 4133,45 грн, а у червні 2025 року – 9104,40 грн, що разом становить 13237,85 грн (4133,45 грн + 9104,40 грн = 13237,85 грн), які суд бере до уваги як мінімально підтверджений дохід для обчислення середнього заробітку, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року.
За нормами тривалості робочого часу у 2025 році, в умовах воєнного стану, при п`ятиденному робочому тижні кількість робочих днів у травні 2025 року становить 21 робочий день, у червні 2025 року – 21 робочий день, усього 42 робочих дні (21 + 21 = 42). Середньоденний заробіток позивача визначається шляхом ділення фактично отриманого доходу за два місяці на кількість робочих днів у цих місяцях і становить 315,19 грн (13237,85 грн ч 42 робочих дні = 315,19 грн).
Період затримки розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України визначається з наступного дня після звільнення, тобто з 23 липня 2025 року, по день ухвалення рішення суду, що не перевищує максимально допустимого шестимісячного строку, та становить 131 робочих день, зокрема: липень 2025 року - 7 робочих дні, серпень 2025 року – 21 робочий день, вересень 2025 року – 22 робочі дні, жовтень 2025 року – 23 робочі дні, листопад 2025 року – 20 робочих днів, грудень 2025 року – 23 робочі дні, січень 2026 року – 15 робочих дні, усього 131 робочий день (7+21 + 22 + 23 + 20 + 23 + 15 = 131).
Таким чином, сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 41289,89 грн, що визначається шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів затримки (315,19 грн Ч 131 робочий день = 41289,89 грн), та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до статті 117 КЗпП України.
Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує, що позовні вимоги задоволено. При цьому позивач у позовній заяві зазначила, що витрат на професійну правничу допомогу не понесла та не заявляла вимог про їх відшкодування. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави у розмірі 1211 гривень 20 копійок.
Керуючись статтями 47, 83, 116, 117 Кодексу законів про працю України, статтями 12, 13, 81, 141, 259, 263–265, 280, 281, 284, 352, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
ухвалив:
Позовну заяву ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» (місцезнаходження вул.Заводська, буд.1, с.Зарубинці, Тернопільського району Тернопільської області, ЄДРПОУ 00375065) про стягнення розрахункових коштів при звільненні - задовольнити.
Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» на користь ОСОБА_1 69677 (шістдесят дев`ять тисяч шістсот сімдесят сім) гривень 95 копійок розрахункових коштів при звільненні.
Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 41289 (сорок одна тисяча двісті вісімдесят дев`ять) гривень 89 копійок.
Стягнути з ДЕРЖАВНОГО ПІДПРИЄМСТВА «ЗАРУБИНСЬКИЙ СПИРТОВИЙ ЗАВОД» судовий збір на користь держави в розмірі 1211 (одна тисяча двісті одинадцять) гривень 20 копійок.
Вказане заочне рішення суду може бути переглянуте Збаразьким районним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, яку слід подати до суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд – якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 
Дане рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повне рішення суду складено та підписано 21 січня 2026 року.

СУДДЯ      Ігор ГУДИМА