МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 січня 2026 р.  	№ 400/12699/25 	
м. Миколаїв
Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Гордієнко Т. О. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу 
за позовом	Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Героїв Рятувальників, 6,м. Миколаїв,54005, 	

до відповідача	Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), вул. Робоча, 1,м. Миколаїв,54006, 	

треті особи	Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТОПТ», вул. Індустріальна, 7,м. Миколаїв,54008, 	

про	визнання протиправним та скасування повідомлення від 26.08.2025 року № 100599/20.11-34/3; зобов`язання вчинити певні дії,	

ВСТАНОВИВ:
Позивач-Головне управління ДПС у Миколаївській області звернулось до суду з позовом до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання протиправним та скасування повідомлення про повернення виконавчого документу без прийняття до виконання від 26.08.2025 №100599/20.11-34/3, зобов`язання відкрити виконавче провадження по справі №400/9048/24 відносно ТОВ «СМАРТОПТ» (код ЄДРПОУ 43998480) по стягненню заборгованості у розмірі 244 297,97 грн. з єдиного податку з юридичних осіб (18050300).
Позивач обґрунтовує позов тим, що відповідач протиправно, всупереч норм Закону України « Про виконавче провадження» не відкрив виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа.
Відповідач надав суду відзив, просить відмовити у задоволенні позову, оскільки діяв відповідно до норм Закону України від 02.06.2016 № 1404-VIII "Про виконавче провадження".
У відповіді на відзив позивач зазначив, що згідно з п. 95.3 ст. 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. У ТОВ «СМАРТОПТ» податковий борг виник на підставі податкових декларацій поданих до податкового органу, однак ГУ ДПС у Миколаївській області на виконання вимог п. 95.5 ст. 95 Податкового Кодексу України не здійснювались відправлення інкасових доручень (розпоряджень) на рахунки ТОВ для стягнення податкового боргу, у зв`язку з відсутністю відкритих рахунків у банку, та неможливістю стягувати кошти з рахунку Казначейства України.
Третя особа пояснення суду не надала.
Позивач надав суду заяву про розгляд справи в порядку письмового провадження, тому суд відповідно до ч.9 ст.205 КАС України перейшов до розгляду справи в порядку письмового провадження. Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складання повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).
Дослідив докази, суд дійшов висновку:
15.11.2024 року Миколаївським окружним адміністративним судом прийнято рішення по справі №400/9048/24, з урахуванням ухвали суду від 15.04.2025 про виправлення описки позов ГУ ДПС у Миколаївській області до ТОВ «СМАРТОПТ» про стягнення податкового боргу у сумі 244 297,97 грн. був задоволений повністю. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «СМАРТОПТ» (вул. Індустріальна, 7, м. Миколаїв, Миколаївський район, Миколаївська область; код ЄДРПОУ: 43998480) заборгованість з розрахункових рахунків у банках, обслуговуючих Товариство з обмеженою відповідальністю «СМАРТОПТ» на користь держави в рахунок погашення податкового боргу з єдиного податку з юридичних осіб у сумі 244297 (Двісті сорок чотири тисячі двісті дев`яносто сім) гривень 97 копійок.
Миколаївським окружним адміністративним судом було видано виконавчий лист по справі №400/9048/24 - 15.01.2025 року.
ГУ ДПС у Миколаївській області повторно(вчетверте) 14.08.2025 року №7841/5/14-29-13-02-01-4 було направлено виконавчий лист по справі №400/9048/24 та відомостями про відсутність рахунків Боржника до Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) поштою.
Згідно повідомлення про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання та штампу на виконавчому листі було повернуто виконавчий лист на підставі п. 9 ч. 4 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» - 22.08.2025 року. (вх. ГУ ДПС від 17.11.2025 №25092/5).
Відповідно до статті 1 Закону України « Про виконавче провадження» № 1404  виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (ст.3 ЗУ №1404).
Згідно з ч.4 ст.4 Закону України « Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:
9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;
Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" (стаття 5 Закону № 1404).
Відповідно до ч.1 статті 6 Закону України « Про виконавче провадження» у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення майна та коштів виконуються податковими органами, а рішення щодо стягнення коштів - банками та іншими фінансовими установами.
Згідно з підпунктом 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України, контролюючі органи мають право звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, інших фінансових установах, небанківських надавачах платіжних послуг, електронних гаманців в емітентах електронних грошей, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини. 
Відповідно до пункту 95.1 статті 95 Податкового кодексу України, контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.
Відповідно до абзацу першого п. 95.3 ст.95 Податкового кодексу України (далі – ПКУ) стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих у центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини. 
Згідно з абзацом другим п. 95.5 ст. 95 ПКУ у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань та/або пені, визначених платником податків у податкових деклараціях або уточнюючих розрахунках, що подаються контролюючому органу в установлені ПКУ строки, стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей здійснюється за рішенням керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу без звернення до суду, за умови якщо такий податковий борг не сплачується протягом 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку його сплати, та відсутності/наявності у меншій сумі непогашеного зобов`язання держави щодо повернення такому платнику податків помилково та/або надміру сплачених ним грошових зобов`язань, та/або бюджетного відшкодування податку на додану вартість. У разі наявності непогашеного зобов`язання держави перед платником податків у сумі, що є меншою за суму податкового боргу, ця норма застосовується в межах різниці між сумою податкового боргу та сумою зобов`язання держави. 
Рішення про стягнення коштів з рахунків/електронних гаманців такого платника податків у банках, небанківських надавачах платіжних послуг/емітентах електронних грошей є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи (абзац четвертий п. 95.5 ст. 95 ПКУ). 
Міністерством фінансів України запроваджено Порядок інформаційної взаємодії Державної податкової служби України, Державної казначейської служби України та надавачів платіжних послуг під час передавання платіжних інструкцій на стягнення коштів в електронній формі № 217 від 18.05.2020, який втратив чинність 20.05.2025 та набрав чинності Порядок 30.12.2024 № 669 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 13 січня 2025 року за № 66/43472. Цей Порядок регламентує інформаційну взаємодію ДПС, Казначейства та банків, небанківських надавачів платіжних послуг, емітентів електронних грошей (далі - надавачі платіжних послуг) під час формування, передавання платіжних інструкцій на стягнення коштів в електронній формі (далі - платіжні інструкції) та їх виконання у процесі здійснення контролюючими органами функцій з погашення податкового боргу, іншої заборгованості відповідно до підпунктів 19-1.1.22, 19-1.38 пункту 19-1.1 статті 19-1 розділу I, пунктів 95.3, 95.5 статті 95 глави 9 розділу II, пункту 1 підрозділу 10 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - Кодекс).
Отже, по платниках податку, які мають податковий борг за наявності рішень суду про стягнення податкового боргу, прийнятих відповідно до ст. 95 ПКУ боргу та/або рішень керівника, виданих відповідно до ст. 95 ПКУ щодо списання (погашення) податкового боргу контролюючий орган забезпечує формування платіжних інструкцій в електронній формі в інформаційно-комунікаційній системі ДПС та щоденне їх направлення на виконання надавачам платіжних послуг для стягнення податкового боргу до повного його погашення.
Таким чином, вищезазначені норми права свідчать , що у випадках, передбачених законом, рішення щодо стягнення коштів виконуються податковими органами. Таким законом є Податковий Кодекс України, яким передбачено, що:
- стягнення коштів з рахунків платника податків у банках направляється до виконання контролюючим органам, але ПК не містить застережень, що виконання здійснюється органами ДВС. ПК містить тільки застереження стосовно стягнення податкового боргу з платників податків-фізичних осіб за рішенням суду, яке здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження. 
- у разі якщо податковий борг виник у результаті несплати грошових зобов`язань, визначених платником податків у податкових деклараціях стягнення коштів з рахунків такого платника у банках за рішенням керівника. Рішення про стягнення коштів з рахунків такого платника податків у банках є вимогою стягувача до боржника, що підлягає негайному та обов`язковому виконанню шляхом ініціювання переказу у платіжній системі за правилами відповідної платіжної системи . 
З урахуванням наведеного суд дійшов висновку, що відповідач на законних підставах повернув позивачу виконавчий документ без прийняття до виконання.
Посилання позивача на те, що на виконання вимог ст. 95 Податкового кодексу України ДПС не здійснювались відправлення інкасових доручень (розпоряджень) на рахунки ТОВ для стягнення податкового боргу, у зв`язку з відсутністю відкритих рахунків у банку, та неможливістю стягувати кошти з рахунку Казначейства України суд не бере до уваги, оскільки у виконавчому документі, який позивач пред`явив до виконання вказано саме про стягнення коштів Товариства з рахунків у банках, хоча при зверненні до суду з позовом про стягнення податкового боргу з рахунків в банку всі рахунки були закриті, але позивач обрав саме такий спосіб захисту.
Позивач має право звернутися до суду з позовом щодо надання дозволу на погашення усієї суми податкового боргу або його частини за рахунок майна платника податків, що перебуває у податковій заставі (підпункт 20.1.341 пункту 20.1 статті 20, абзаци другий, третій пункту 95.3 статті 95 Податкового кодексу України), або з іншими передбаченими Податковим кодексом вимогами, спрямованими на погашення податкового боргу Товариства.
Таким чином, позов задоволенню не підлягає.
Судові витрати покладаються на позивача.
Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
ВИРІШИВ:
У задоволенні позову відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.
Суддя Т. О. Гордієнко