26 січня 2026 року
Справа № 646/7563/23 
№ провадження 1-кп/646/138/2026 

В И Р О К
іменем України

26.01.2026 року Основ`янський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря судового засідання – ОСОБА_2 ,
прокурора – ОСОБА_3 
та обвинуваченого – ОСОБА_4 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12023221100001610 від 16.06.2023 року за обвинуваченням 
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Куп`янського району Харківської області, громадянина України, освіта повна загальна середня, непрацюючого, неодруженого, не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , ідент. номер – НОМЕР_1 ,
у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 02.06.2023 року близько 11 год. 00 хв., більш точного часу не встановлено, у період дії воєнного стану, який введено Указом Президента України від 24.02.2022 року за № 64/2022, за попередньою змовою із особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, реалізуючи умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, керуючись корисливим мотивом, переконавшись, що їх дії є непоміченими, підійшли до території підприємства ФГ « ОСОБА_5 », розташованого по АДРЕСА_3 . Скориставшись тим, що паркан підприємства був частково зруйнований, а двері сараю були відчинені внаслідок обстрілу, ОСОБА_4 , діючи спільно у групі та за попередньою змовою із особою, кримінальне провадження відносно якої закрито у зв`язку зі смертю, пройшли всередину приміщення, звідки, продовжуючи реалізацію вказаного умислу, викрали зварювальний трансформатор ТД – 500 У2, вартістю 4875 грн. 00 коп., який належить ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном зникли, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ОСОБА_5 матеріальну шкоду на вказану суму.

Суд кваліфікує дії ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Допитаний під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, в скоєному щиро розкаявся. Фактичні обставини справи не оспорював, пояснивши, що 02.06.2023 року приблизно о 11 год. 00 хв. він, домовившись із ОСОБА_6 вчинити крадіжку з підприємства ФГ «Хорошко Л.М.», підійшли до його території у с. Петропавлівка Куп`янського району. Переконавшись, що їх ніхто не бачить, вони через пошкоджений паркан та відчинені двері пройшли до сараю, де знайшли та викрали зварювальний трансформатор ТД – 500 У2. Вартість викраденого майна у розмірі 4875 грн. 00 коп. не оспорює. Розумів, що вчиняють крадіжку під час дії в Україні воєнного стану.

Пояснення ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, визнаних судом встановленими та викладених у вироку, беручи до уваги, що обвинувачений та інші учасники судового розгляду не оспорювали фактичні обставини справи, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності та істинності їх позиції, роз`яснивши положення ст. 349 КПК України про те, що в такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини справи в апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового розгляду, які не заперечували проти розгляду кримінальної справи в порядку, передбаченого ст. 349 КПК України, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та розглядає справу у відповідності до ст. 349 КПК України.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

У своїх рішеннях «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 року, «Коробов проти України» від 21.10.2011 року, Європейський суд з прав людини повторює, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Таким чином, проводячи судовий розгляд в межах висунутого обвинувачення, суд приходить до висновку про те, що було вчинено кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення було вчинено обвинуваченим, в діяннях обвинуваченого є склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а тому винуватість ОСОБА_4 «поза розумним сумнівом» знайшла своє повне підтвердження в ході судового розгляду кримінального провадження - тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене за попередньою змовою групою осіб, поєднане з проникненням у інше приміщення, в умовах воєнного стану.

Вивченням даних про особу обвинуваченого ОСОБА_4 встановлено, що він не судимий, неодружений, має повну загальну середню освіту, не працює, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд, відповідно до ст. 66 КК України, визнає його щире каяття. 

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відсутні.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд керується ст. 65 КК України та практикою Європейського суду з прав людини, яка застосовується як джерело права.

Як у справі «Бакланов проти Росії» (рішення від 09.062005 року), так і у справі «Фрізен проти Росії» (рішення від 24.03.2005 року) Європейський суд зазначив, що «досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним». У справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16.10.2008 року) Європейський суд вказав, що «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистого надмірного тягаря для особи».

Враховуючи практику Європейського суду з прав людини щодо призначення покарання, принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наявність пом`якшуючої та відсутність обтяжуючих покарання обставин, дані про особу обвинуваченого, критичну оцінку ним своєї протиправної поведінки, думку прокурора, який вважав за доцільне призначення покарання у виді позбавлення волі із звільненням від його відбування з випробуванням, суд вважає необхідним і достатнім призначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі в межах санкцій за ч. 4 ст. 185 КК України, яке є необхідним та достатнім покаранням для виправлення обвинуваченого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як обвинуваченим, так і іншими особами.

На підставі ст. 75 КК України суд вважає можливим звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі, встановивши йому іспитовий строк та поклавши на нього обов`язки, передбачені ст. 76 КК України, оскільки виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року).

Цивільний позов не заявлявся. 

Доля речових доказів вирішується у відповідності до положень ст. 100 КПК України.

Суд, відповідно до вимог ч. 2 ст. 124 КПК України стягує з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи № 22769 від 06.09.2023 року у сумі 955 грн. 92 коп.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 100, 124, 349, 368, 370 КПК України, суд –

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Застосувати до ОСОБА_4 вимоги ст. 75 КК України, звільнивши його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, призначивши йому іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до ст. 76 КК України, зобов`язати ОСОБА_4 у період іспитового строку періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. 

Речовий доказ – корпус з-під зварювального апарату марки ТД – 500 У2, розукомплектований, переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_5 – вважати повернутим законному володільцю. 

Речовий доказ – зошит на 17 арк. з записами, наданий ОСОБА_7 , долучений до матеріалів кримінального провадження – залишити в матеріалах кримінального провадження. 

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експерта за проведення судової товарознавчої експертизи № 22769 від 06.09.2023 року у розмірі 955 (дев`ятсот п`ятдесят п`ять) грн. 92 коп.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 349 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Основ`янський районний суд міста Харкова протягом 30 днів з дня його проголошення, а засудженим в той же строк з часу отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий -