Кропивницький апеляційний суд 

№ провадження 33/4809/20/26 Головуючий у суді І-ї інстанції Капиш В. М. 
Категорія - 130  Доповідач у суді ІІ-ї інстанції Онуфрієв В. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2026 року.суддя Кропивницького апеляційного суду Онуфрієв В.М., за участю секретаря Сакари І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 та в його інтересах захисника – адвоката Євладенко Л.С. на постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року, якою:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживаючого АДРЕСА_1 , 
визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 605 грн. 60 коп.

ВСТАНОВИВ:

Згідно постанови суду першої інстанції, ОСОБА_1 23.04.2025 року о 15:25 год. в с. Компаніївка по вул. Перемоги 138, здійснював рух транспортним засобом Honda dio б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови). Від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 та захисник – адвокат Євладенко Л.С. просили поновити строк на апеляційне оскарження, скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення. Свої вимоги обґрунтовував тим, що захисник 24.10.2025 захворіла, тому подала апеляційну скаргу 29.10.2025. Вказує, що з відеоматеріалів неможливо зробити висновок, що транспортним засобом «Хонда» керував саме ОСОБА_1 . Уривки відео, де вбачається рух двоколісного транспортного засобу не можливо ідентифікувати ні з т/з, біля якого почалася розмова з ОСОБА_1 , ні з самою особою, відносно якого складено протокол про адміністративне правопорушення. Під час запису дружина ОСОБА_1 зазначає, що особисто вона їхала на даному мопеді, вказаний факт працівники поліції проігнорували і не перевірили. Запитання щодо того, яка особа кермувала т/з працівниками поліції не звучало, як і відповідної чи заперечної відповіді. У своїх поясненнях письмово та усно зазначалося, що відео не може бути прийняте судом, як доказ винуватості ОСОБА_1 , зважаючи на те, що воно складається з трьох фрагментів, які, в свою чергу не підтверджують (жодне з трьох), факту перебування за кермом мого клієнта. Надані докази не підтверджують ні факту керування т/з за адресою і в час, які вказав поліцейський в протоколі, ні факту зупинки т/з на вимогу поліцейського, ні факту керування. Крім того, вказує, що відповідно до Талону на т/з мопед має наступні характеристики; 49 см3- об`єм двигуна; 5 к/с потужність, що дорівнює 5 кінських сил *0,7355 = 3,6775 кВт. Так, згідно з п 2.13 ПДР України, транспортні засоби належать до таких категорій А1 - мопеди, моторолери та інші двоколісні транспортні засоби, які мають двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт. Мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю до 4 кВт. З порівняння понять «транспортний засіб», «механічний транспортний засіб» та «мопед» вбачається, що мопед є різновидом механічного транспортного засобу, який є двоколісним, має двигун внутрішнього згорання з робочим об`ємом до 50 куб.см або електродвигун потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт. Отже, пунктом 1.10 ПДР України наведено перелік термінів, що використовуються у цих Правилах, де розмежовано значення кожного із них. Так, на відміну від «механічного транспортного засобу», «транспортним засобом» є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів. Зазначає, що хоча в протоколі і зазначено, що права та обов`язки передбачені ст. 63 КУ та ст. 268 КУпАП було роз`яснено, однак працівником поліції не було вжито жодних дій щодо надання можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги, а тому такими діями було порушено права особи, що притягується до адміністративної відповідальності та позбавлено конституційного права на захисника передбаченого статтею 59 Конституції України, а також статтею 268 КУпАП. Таким чином, склад правопорушення, що інкримінується громадянину, зазначений в протоколі про адміністративне правопорушення, не відповідає диспозиції ч. 1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення та п. 2.9а ПДР. Тому відповідальність водія за діяння, зазначене в протоколі, на підставі ч. 1 ст. 130 КУпАП не може бути застосовано.

ОСОБА_1 та його захисник Євладенко Л.С. про день місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому законом порядку, проте в призначене судове засідання не з`явились, про поважні причини неявки суд не повідомили, клопотань про відкладення розгляду справи не подавали. Тому суд враховуючи це ухвалює проводити судове засідання у їх відсутності. Слід зазначити, що суд декілька разів відкладав розгляд справи за клопотаннями захисника. 

Дослідивши матеріали справи, зваживши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах поданої апеляційної скарги, апеляційний суд доходить висновку, що строк на апеляційне оскарження підлягає поновленню та апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з таких підстав.

Так, як вбачається з матеріалів адміністративної справи захисник 24.10.2025 захворіла, тому апеляційну скаргу було подано 29.10.2025.
За таких обставин, строк на апеляційне оскарження даної постанови суду пропущений скаржником з поважних причин і тому підлягає поновленню.

Пунктом 2.5 Правил дорожнього руху визначено, що водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Згідно диспозиції ч.1 ст. 130 КУпАП відповідальність за вказане правопорушення настає у разі керування транспортними засобами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а так само за відмову осіб, які керують транспортними засобами, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан такого сп`яніння. 

Відповідно до ч. 1 розділу ІІ «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, протокол про адміністративне правопорушення (додаток 1) складається відповідно до статті 254 КУпАП. До протоколу про адміністративне правопорушення долучаються:
1) письмові пояснення свідків правопорушення у разі їх наявності;
2) акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу у разі здійснення його затримання;
3) акт огляду на стан сп`яніння у разі проведення огляду на стан сп`яніння;
4) інші документи та матеріали, які містять інформацію про правопорушення.

Відповідно до ч. 6 розділу Х «Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі», затвердженої наказом МВС України 07.11.2015 № 1395, у разі відмови водія транспортного засобу від проведення огляду в закладі охорони здоров`я поліцейський в присутності двох свідків складає протокол про адміністративне правопорушення, у якому зазначає ознаки сп`яніння і дії водія щодо ухилення від огляду.

Відповідно до ст. 256 КУпАП у протоколі про адміністративне правопорушення зазначаються: дата і місце його складення, посада, прізвище, ім`я, по батькові особи, яка склала протокол; відомості про особу, яка притягається до адміністративної відповідальності (у разі її виявлення); місце, час вчинення і суть адміністративного правопорушення; нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення; прізвища, адреси свідків і потерпілих, якщо вони є; пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; інші відомості, необхідні для вирішення справи. Якщо правопорушенням заподіяно матеріальну шкоду, про це також зазначається в протоколі.
Протокол підписується особою, яка його склала, і особою, яка притягається до адміністративної відповідальності; при наявності свідків і потерпілих протокол може бути підписано також і цими особами.
У разі відмови особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, від підписання протоколу, в ньому робиться запис про це. Особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право подати пояснення і зауваження щодо змісту протоколу, які додаються до протоколу, а також викласти мотиви свого відмовлення від його підписання.
При складенні протоколу особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснюються його права і обов`язки, передбачені статтею 268 цього Кодексу, про що робиться відмітка у протоколі.

Відповідно до ст. 266 КУпАП, особи, які керують транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами і щодо яких є підстави вважати, що вони перебувають у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, підлягають відстороненню від керування цими транспортними засобами, річковими, морськими або маломірними суднами та оглядові на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції.
Огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.

Відповідно до ст.252 КУпАП орган, посадова особа оцінює докази за їх внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309700 від 23.04.2025, ОСОБА_1 23.04.2025 року о 15:25 год. в с. Компаніївка по вул. Перемоги 138, здійснював рух транспортним засобом Honda dio б/н, з явними ознаками алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння обличчя, порушення мови). Від проходження огляду на стан визначення алкогольного сп`яніння за допомогою алкотестера Драгер на місці зупинки транспортного засобу відмовився. Від проходження огляду в закладі охорони здоров`я відмовився, чим порушив вимоги п.2.5 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч.1 ст.130 КУпАП.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 зазначив, що вину у вчинені адміністративного правопорушення не визнає.

Проте, незважаючи на невизнання вини, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, і на це правильно послався у своїй постанові суд першої інстанції, повністю підтверджується зібраними по справі доказами і, зокрема: 
- протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №309700 від 23.04.2025, яким підтверджується, що саме 23.04.2025 року о 15:25 год. в с. Компаніївка по вул. Перемоги 138, мало місце правопорушення, яке ставиться в вину ОСОБА_1 (а.с. 1); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (а.с.5); направленням на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції про відмову від проходження огляду (а.с. 8).

Крім того, вина ОСОБА_1 підтверджується відеозаписом з бодікамери поліцейського, що містяться на DVD-диску, доданому до протоколу про адміністративне правопорушення, відповідно до якого працівник поліції підходять до ОСОБА_1 , який стоїть біля мопеду та запитує: «Пане водій чому здійснюєте рух без державного номерного знаку, без мотошоломів?» На що ОСОБА_1 відповідає: «50 кубиків, який тут може державний номер бути?» Згодом, після перевірки документів працівник поліції запитує у ОСОБА_1 чи вживав останній алкогольні напої, на що ОСОБА_1 говорить «Ні», працівник поліції пропонує ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за допомого алкоприладу «Драгер» або в закладі охорони здоров`я бо виявлені явні ознаки алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю, почервоніння обличчя, порушення мови. На що ОСОБА_1 говорить «Ні» (а.с.9).

Вказані зібрані по справі докази є належними та допустимими, є взаємоузгодженими між собою та відповідають дійсним фактичним обставинам справи встановленим у судовому засіданні суду першої інстанції та апеляційної інстанції та повністю підтверджують вину ОСОБА_1 у вчиненні інкримінованого йому адміністративного правопорушення. Сумніви у їх належності та достовірності у апеляційного суду не виникає.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом, є необґрунтованими та безпідставними. Оскільки повністю спростовуються відеозаписом та доказами по справі доданими до протоколу про адміністративне правопорушення, якими підтверджується факт керування ОСОБА_2 транспортним засобом.

Крім того, доводи апеляційної скарги стосовно того, що електроскутер можливо прирівняти до мопеду лише за наявності у нього електродвигуна потужністю від 3 до 4 кВт., є необґрунтованими та безпідставними. 
Оскільки повністю спростовуються висновком викладеним в постанові суду першої інстанції. 
Так, суд у постанові дійшов правильного висновку, що відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 14 від 23 грудня 2005 року «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зі змінами, внесеними згідно з Постановою Верховного Суду № 18 від 19.12.2008, при розгляді адміністративних справ, зокрема ст. 130 КУпАП, суди мають враховувати положення правових норм, у яких визначено поняття «транспортні засоби», зокрема, ст. 121 КУпАП, п. 1.10 Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року № 13-06.
Згідно з ст. 121 КУпАП під транспортними засобами у статтях 121-126, 127-1 - 128-1, частинах першій і другій статті 129, статтях 132-1, 133-1, 133-2, 139 і 140 слід розуміти всі види автомобілів, трактори та інші самохідні машини, трамваї і тролейбуси, а також мотоцикли та інші транспортні засоби.
Відповідно до п. 1.10 ПДР України транспортний засіб - це пристрій призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Даний термін охоплює всі види транспортних засобів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Згідно п. 1.10 ПДР України мопед - двоколісний транспортний засіб, який має двигун з робочим об`ємом до 50 куб. см або електродвигун потужністю до 4 кВт.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Таким чином, як вбачається з вищенаведених термінів, поняття «транспортний засіб» та «механічний транспортний засіб» можна трактувати як два різні поняття: в широкому - транспортний засіб, в тому числі і мопед, і в вузькому - механічний транспортний засіб.
Так, диспозиція статті 130 КУпАП визначає відповідальність за керування транспортними засобами або суднами особами, які перебувають в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, або відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Виходячи із диспозиціїх вказаної статті суб`єктом відповідальності за ст. 130 КУпАП є будь які повнолітні особи, які мають цивільну правоздатність і дієздатність та керують транспортними засобом.
Відповідно до пункту 1.10 Правил дорожнього руху, транспортним засобом є пристрій, призначений для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів.
Цей термін охоплює всі види транспортних засобів, призначені для перевезення людей і (або) вантажу, а також встановленого на ньому спеціального обладнання чи механізмів, які можуть рухатися дорогами загального користування.
Механічний транспортний засіб - транспортний засіб, що приводиться в рух за допомогою двигуна. Цей термін поширюється на трактори, самохідні машини і механізми, а також тролейбуси та транспортні засоби з електродвигуном потужністю понад 3 кВт.
Втім, норма статті 130 КУпАП встановлює відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного сп`яніння, або відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, та не розділяє транспортні засоби на механічні, немеханічні, електричні чи будь-які інші.
Також, нормами статті 130 КУпАП встановлено, що для притягнення для відповідальності за вказаною статтею особа не повинна мати статус водія механічного транспортного засобу в розумінні вимог ПДР України, як особа, яка керує механічними транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.
Як встановлено ОСОБА_1 23 квітня 2025 року керував мопедом Honda.
Як вбачається з матеріалів справи, та наявною копію талону на транспортний засіб мопед «Honda», транспортний засіб має потужність 5 кінських сил, об`єм двигуна, см3 - 49, а тому, суд доходить висновку, що мопед Honda є транспортним засобом в розумінні частини 1 статті 130 КУпАП.

Крім цього, доводи апеляційної скарги стосовно того, що працівниками поліції допущено ряд грубих порушень при складанні протоколу про адміністративне правопорушення, є необґрунтованими та безпідставними, оскільки під час апеляційного розгляду грубих порушень під час складення протоколу судом не встановлено. 
Також, згідно відеозапису з нагрудної камери поліцейського з боку працівників поліції також порушень вимог чинного законодавства не встановлено та під час спілкування з працівниками поліції ОСОБА_1 було роз`яснено його права та обов`язки.

Крім того, будь-яких інших доказів до апеляційної скарги та в суді апеляційної інстанції, які-б могли вплинути на правильність прийнятого рішення судом першої інстанції не надано. 

Відповідно до положень ст. 245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Враховуючи викладене у сукупності, суд апеляційної інстанції доходить до висновку, що суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.ст. 245, 251КУпАП, об`єктивно з`ясував обставини даної справи із урахуванням наявних та досліджених в судовому засіданні доказів, дійшов до правильного висновку про наявність в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

При призначенні ОСОБА_1 виду та розміру адміністративного стягнення районний суд у повній мірі врахував суспільно небезпечний характер вчиненого ним правопорушення, його особу та призначив справедливе адміністративне стягнення, яке є достатнім для виправлення останнього, а також запобіганню вчинення ним, а так само іншими особами аналогічних правопорушень. 

Порушень вимог КУпАП, які б стали підставою для скасування по суті правильного прийнятого судом першої інстанції рішення, судом апеляційної інстанції не встановлено. Підстави для закриття провадження по справі також відсутні.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд доходить висновку, що постанова суду першої інстанції є законною, мотивованою та обґрунтованою, підстави для зміни чи скасування постанови суду першої інстанції відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та в його інтересах захисника – адвоката Євладенко Л.С. – залишити без задоволення.
Постанову Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 14 жовтня 2025 року, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 Кодексу України про адміністративні правопорушення з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, в сумі 17000 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік – залишити без зміни.
Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: (підпис)