ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ	

07 січня 2026 року	Справа №160/11966/25 	

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Рищенко А. Ю. 
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Техімпорт Маркет" до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,-

УСТАНОВИВ:

25.04.2025 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХІМПОРТ МАРКЕТ» (далі – позивач) до Львівської митниці (далі – відповідач), у якій позивач просить визнати протиправним та скасувати рішення Львівської митниці №UA209000/2025/000116/2 від 14.04.2025р про коригування митної вартості товарів за ВМД 25UA209190009511U9.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 14.04.2025 року ним було подано митну декларацію №25UA20919000951109 для здійснення митного оформлення товару «шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів», що поставлявся на виконання зовнішньоекономічного контракту. Митну вартість товару визначено за основним методом – за ціною договору (контракту). На підтвердження заявленої митної вартості декларантом надано пакет документів, який, на думку позивача, є достатнім для ідентифікації товару та визначення його вартості. Позивач стверджує, що відповідач безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості та прийняв оскаржуване рішення, застосувавши другорядний метод визначення вартості, чим порушив норми Митного кодексу України. Щодо зауважень митниці про оплату, позивач вказує, що надані платіжні доручення підтверджують факт оплати за товар, а наявні специфікації корелюються з умовами поставки.
Ухвалою суду від 30.04.2025 було відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Відповідач 07.05.2025 надав відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечував у повному обсязі. В обґрунтування своєї позиції митний орган зазначив, що подані до митного оформлення документи містили розбіжності, які не дозволяли ідентифікувати ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Зокрема, відповідач вказав на невідповідність між умовами оплати, зазначеними у специфікаціях №1 та №8, та наданими банківськими платіжними документами. Зазначені обставини, відповідно до положень ст. 54, 58 МК України, унеможливили застосування першого методу визначення митної вартості, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «ТЕХІМПОРТ МАРКЕТ» (Покупець) та компанією «Triangle Tyre Co., LTD» (Продавець, Китай) укладено Контракт №TRI2612 від 26.12.2024.
Предметом контракту є постачання на умовах FOB Quingdao, Китай (відповідно до Інкотермс 2010) позивачу шин вантажних, в асортименті та кількостях, зазначених у відповідних специфікаціях.
Також за умовами контракту ціна за штуку, умови поставки та умови оплати визначається у відповідних Специфікаціях на кожну партію окремо.
З метою митного оформлення товару, що надійшов на адресу позивача, декларантом подано митну декларацію від 14.04.2025 №25UA209190009511U9, в якій митну вартість товару визначено за основним методом – за ціною договору (контракту).
На підтвердження заявленої митної вартості до митного оформлення разом з декларацією було надано, зокрема:
Зовнішньоекономічний контракт №TRI2612 від 26.12.2024;
Специфікацію №1 до контракту на суму 546790,30 доларів США;
Специфікацію №8 до контракту на суму 32500,00 доларів США;
Інвойс (рахунок-фактуру) №12242006196-2;
Платіжну інструкцію №11 (SWIFT-повідомлення) про переказ коштів на суму 360000,00 доларів США;
Договір транспортно-експедиторського обслуговування № X191124-120 від 19.11.2024, укладений з ТОВ «ХІЛЛДОМ ЛОГІСТІКС», та рахунок на оплату послуг.
За результатами перевірки поданих документів та відомостей Львівською митницею прийнято Рішення про коригування митної вартості товарів №UA209000/2025/000116/2 від 14.04.2025, яким митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України.
Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно зі ст. 49 МК України митною митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
За приписами ч.1 ст. 57 МК України, основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є метод за ціною договору (контракту).
Водночас, ч.3 ст. 53 МК України встановлено, що у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.
Положеннями статті 54 МК України передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості.
Відповідно до ч.2 ст.58 МК України встановлено, що ??метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Суд зазначає, що наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є підставою для витребування додаткових документів та, у разі їх ненадання або наявності у них розбіжностей, для відмови у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю.
Аналізуючи матеріали справи та доводи сторін, суд звертає увагу на наступне.
Позивачем до митного оформлення було надано Контракт, умови якого передбачають поставку шин в асортименті, при цьому конкретні умови оплати та поставки визначаються в специфікаціях.
Декларантом було долучено дві специфікації: 
Специфікація №1 на загальну суму 360 000,00 доларів США; 
Специфікація №8 на суму 32500,00 доларів США (яка безпосередньо стосується оцінюваної партії товару згідно з МД).
Як вбачається з матеріалів справи, в Специфікації №8, за якою здійснювалась поставка спірної партії товару, чітко зазначено, що умовою поставки є 100% передоплата. Водночас, на підтвердження оплати товару позивачем було надано SWIFT-повідомлення про переказ коштів на суму 360000,00 доларів США. При дослідженні змісту вказаного платіжного документа судом встановлено, що у призначенні платежу міститься посилання на те, що це є оплата відповідно до Специфікації №1. Також суд окремо звертає увагу, що загальна вартість товару відповідно до Специфікації №1 складає 546790,30 дол. США.
Доказів здійснення оплати саме за Специфікацією №8, яка була підставою для поставки декларованого товару і вимагала 100% передоплати, позивачем ні митному органу під час оформлення, ні суду надано не було.
Суд відхиляє доводи позивача про те, що сума у 360000,00 доларів США (сплачена за Специфікацією №1) включає в себе оплату за партію товару за Специфікацією №8 та митною декларацією, з огляду на таке:
По-перше, таке твердження прямо суперечить умовам зовнішньоекономічного контракту та змісту самих специфікацій, які є окремими документами з визначеним асортиментом та вартістю для кожної партії. Призначення платежу у SWIFT-повідомленні чітко ідентифікує платіж як виконання зобов`язань за Специфікацією №1, а не як авансовий платіж за майбутні поставки за іншими специфікаціями (зокрема №8).
Крім того, як зазначив суд суми в Специфікації №1 та SWIFT-повідомленні не збігаються, що може свідчити про неповну сплату вартості товару за Специфікацією №1 та як наслідок може і не включати суму оплати за поставлений товар перелічений у Специфікації №8.
По-друге, аналіз наданих позивачем документів свідчить про те, що специфікації та інвойси, на які посилається позивач як на підтвердження своїх доводів, не збігаються з кількістю та номенклатурою товару, зазначеною в Специфікації №8 та поданій митній декларації.
Суд погоджується з позицією відповідача, що зазначені розбіжності роблять неможливим співставлення цих документів та ідентифікацію партій товару. Відсутність чіткого зв`язку між здійсненим платежем (за Специфікацію №1) та поставленим товаром (за Специфікацією №8) унеможливлює перевірку складових митної вартості.
Відповідно до ч. 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Ціна, фактично сплачена або така, що підлягає сплаті, є основою для розрахунку митної вартості за першим методом. У даному випадку, через відсутність доказів оплати саме за Специфікацією №8 (як того вимагають умови самої Специфікації) та неможливість зарахування платежу за Специфікацією №1 в рахунок Специфікації №8 через розбіжності в номенклатурі, митний орган був позбавлений можливості встановити реальне числове значення ціни, фактично сплаченої за оцінюваний товар.
Вказані обставини обґрунтовано викликали сумніви митного органу в числових значеннях складових митної вартості та правильності її визначення.
На думку суду наявність у документах, поданих декларантом, розбіжностей, які не дозволяють ідентифікувати вартість товару або умови оплати, є самостійною та достатньою підставою для відмови у застосуванні першого методу визначення митної вартості.
Щодо інших аргументів позивача про наявність транспортних та страхових документів, суд зазначає, що вони не спростовують виявлених митним органом розбіжностей у ключовому елементі митної вартості – ціні товару. Наявність формального пакету документів не є безумовною підставою для митного оформлення за заявленою вартістю, якщо зміст цих документів має суттєві вади та суперечності.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що декларантом не було надано всіх необхідних документів, які б підтверджували числові значення складових митної вартості, та не усунуто розбіжності, виявлені митним органом. У митного органу при прийнятті оскаржуваного рішення були підстави ставити під сумнів заявлену митну вартість та прийняття оскаржуваного рішення про коригування митної вартості.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, надав суду достатні докази правомірності оскаржуваного рішення, довівши наявність обґрунтованих сумнівів та розбіжностей у поданих позивачем документах, які позивачем не спростовані.
З урахуванням зазначеного, на підставі наявних у матеріалах справи доказів, виходячи з системного аналізу норм чинного законодавства України, суд вважає, що позовна заява є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 241-246, 250 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕХІМПОРТ МАРКЕТ» до Львівської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів – відмовити повністю.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А. Ю. Рищенко