ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/14583/25	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбановський Ю.І. 	
Провадження № 33/817/496/25 	Доповідач - Сарновський В.Я.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП 	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 грудня 2025 р. суддя Тернопільського апеляційного суду Сарновський В.Я. розглянувши матеріали справи про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Гнат Н.А. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2025 року,-

В С Т А Н О В И В:

Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень в дохід держави з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 605,60 грн.
Згідно постанови, водій ОСОБА_1 01 липня 2025 року о 09-12 год. в м. Тернополі по вул. Тернопільська,2, керував транспортним засобом марки «Ford Fiesta» номерний знак НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці. Огляд на визначення стану алкогольного сп`яніння проводився на місці зупинки із застосуванням технічного приладу газоаналізатора «Алкотест 6810» «ARBL 0894» (повірка дійсна до 04.06.2026), результат якого становить 1,16%о проміллє. Із результатом водій ОСОБА_1 був не згідний, проте від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння в медичному закладі ТОМ СНЗ ТОР ОСОБА_1 відмовився, чим порушив вимоги п. 2.5 ПДР України. Згідно протоколу про адміністративне правопорушення від 01.07.2025 серії ЕПР1 №377746 ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.5 ПДР України та притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КупАП.

В апеляційній скарзі та доповненні до неї захисник ОСОБА_1 - адвокат Гнат Н.А. просить скасувати постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2025 року, а провадження у справі закрити. Свої вимоги мотивує тим, що:
відеозаписи наявні у матеріалах справи не можна вважати належними та допустимими доказами так як вони не є безперервні;
у ОСОБА_1 були відсутні будь-які ознаки алкогольного сп`яніння;
згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 01 липня 2025 року у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння не виявлено;
суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні клопотання про допит свідка;
сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 ;
ОСОБА_1 звернувся до працівників поліції із вимогою пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, однак працівники поліції йому відмовили у реалізації такого права.

Заслухавши доводи захисника Гнат Н.А., яка просила проводити розгляд у відсутності ОСОБА_1 і задовольнити апеляційну скаргу з викладених у ній підстав, проаналізувавши наведені в апеляційній скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд прийшов до наступних висновків. 
Відповідно до вимог статей 252, 280 КУпАП при розгляді справи про адміністративне правопорушення, суд має повно, всебічно та об`єктивно дослідити всі обставини справи в їх сукупності та з`ясувати, чи було скоєно адміністративне правопорушення, чи винна особа у його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Перевіркою матеріалів справи в ході апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції дотримався вказаних вимог закону, встановивши обставини, які мають значення для правильного розгляду справи і вирішення питання винуватості ОСОБА_1 в порушенні правил дорожнього руху.
Як вбачається зі змісту оскарженої постанови, судом першої інстанції належним чином перевірені всі обставини справи, які досліджені всебічно, повно та об`єктивно, висновки суду про винуватість ОСОБА_1 у вчинені правопорушень ґрунтуються на матеріалах справи.
Так, вина ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП підтверджується даними, які містяться в: протоколі про адміністративне правопорушення від 01 липня 2025 року серії ЕПР1 №377746; відеозаписах наявних у матеріалах справи; результаті тесту на алкоголь від 01 липня 2025 року; акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів; свідоцтві про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №П 51 QM 0700 103 25 від 04 червня 2025 року, на прилад газоаналізатор «Dragеr Alcotest 6810» № ARBL 0894, повірка дійсна до 04 червня 2026 року; направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; розписці від 01 липня 2025 року; постанові від 01 липня 2025 року №5112035 про накладення на водія ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді попередження за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст.125 КупАП; рапорті поліцейського взводу №1 роти №3 батальйону УПП в Тернопільській області від 01 липня 2025 року.
Наведені в оскарженій постанові докази, на підставі яких суд першої інстанції прийшов до висновку про доведеність винуватості ОСОБА_1 є послідовними та узгоджуються між собою.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП доведений належним чином дослідженими в судовому засіданні доказами.
Об`єктивних підстав ставити під сумнів достовірність і належність доказів та обставин, викладених в протоколі про адміністративне правопорушення, по справі не вбачається.
Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, а також іншими документами.
Виходячи з вищенаведеного, доводи апеляційної скарги про те, що сам по собі протокол про адміністративне правопорушення не є беззаперечним доказом вини ОСОБА_1 суд апеляційної інстанції оцінює критично. Окрім того, вирішуючи справу суд першої інстанції взяв до уваги не тільки протокол про адміністративне правопорушення, а й інші докази, наявні у матеріалах справи.
Доводи апеляційної скарги про те, що відеозаписи наявні у матеріалах справи не велися безперервно, не спростовують висновків суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_1 , оскільки ті обставини, які мають значення для встановлення обставин справи згідно викладеної у протоколі суті правопорушення наявним у справі відеозаписом зафіксовано безперервно. Відсутність у долучених до матеріалів справи відеозаписах відомостей про інші події, які не стосуються суті складеного відносно ОСОБА_1 протоколу, не спростовує факту вчинення ним правопорушення.
Твердження апеляційної скарги про те, що у ОСОБА_1 були відсутні ознаки алкогольного сп`яніння, не спростовують правильності висновків про наявність складу правопорушення, оскільки відповідно до п.2 розділу 1 Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, а водій відповідно до вимог п.2.5. ПДР зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд на стан сп`яніння.
Окрім цього, ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, поведінка, що не відповідає обстановці), які були визначені поліцейським підставою для направлення на огляд на стан сп`яніння зафіксовані даними відеозаписів нагрудних камер працівників поліції та в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння від 01 липня 2025 року.
Крім того, ОСОБА_1 при спілкуванні із працівниками поліції підтвердив факт вживання ним алкогольних напоїв, так як на запитання працівника поліції “Зранку пили пиво” ОСОБА_1 відповів “Випив вночі” (файл part_00000_export-lzozp.mp4 з 09:22:35 год).
Не спростовують правильності висновків суду першої інстанції твердження апелянта про те, що ОСОБА_1 звертався до працівників поліції із вимогою пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, так як вбачається із відеозаписів із нагрудних камер працівників поліції (файл part_00000_export-lzozp.mp4) ОСОБА_1 після оголошення йому про направлення для огляду на стан сп`яніння в медичний заклад висловив категоричну відмову від проходження такого огляду, а перерва у відеозаписах нагрудних камер стосується подальших подій, а тому не спростовує факту вчинення ОСОБА_1 порушення вимог п.2.5. ПДР і відповідно ч.1 ст.130 КУпАП. 
Твердження захисника про те, що згідно виписки із медичної карти амбулаторного хворого від 01 липня 2025 року у ОСОБА_1 алкогольного сп`яніння не виявлено, суд апеляційної інстанції вважає такими, що не можуть бути взяті до уваги у зв`язку з наступним.
Так, згідно п. 9 Розділу ІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., з метою забезпечення достовірності результатів огляду водіїв транспортних засобів, які мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я, поліцейський забезпечує доставку цих осіб до найближчого закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. Тобто, ОСОБА_1 повинен був пройти медичний огляд у присутності поліцейського протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення. 
У відповідності з п.22 Розділу ІІІ Інструкції «Про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції» затвердженої Наказом МВС та МОЗ № 1452/735 від 09.11.2015 р., висновки щодо результатів медичного огляду осіб на стан сп`яніння, складені з порушенням вимог цієї Інструкції, вважаються недійсними.
Таким чином, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що виписка із медичної карти амбулаторного хворого від 01 липня 2025 року, не виключає винуватість ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, за ознаками відмови особи, яка керує транспортним засобом, від проходження у встановленому порядку огляду на стан сп`яніння.
З матеріалів справи і змісту оскарженого рішення видно, що в даному випадку суд першої інстанції розглянув справу та виніс обґрунтоване і вмотивоване рішення виключно на підставі тих доказів, які були направлені до суду управлінням поліції.
Інші доводи апеляційної скарги, які перевірені в ході апеляційного розгляду, не спростовують правильності встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи і його висновків про кваліфікацію дій ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, а тому ці доводи не є підставою для скасування постанови і закриття провадження за відсутністю події та складу правопорушення, як про це просить апелянт.
Таким чином, в ході апеляційного розгляду не встановлено обставин, які би ставили під сумнів правильність висновків суду щодо наявності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП.
За наведених обставин, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі не підлягає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_1 - адвоката Гнат Н.А. залишити без задоволення, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 08 вересня 2025 року відносно ОСОБА_1 — без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя