РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А 
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 січня 2026 року 
м. Рівне

Справа № 567/328/25
Провадження № 22-ц/4815/69/26

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого Боймиструка С.В., суддів: Гордійчук С.О., Шимків С.С.,
секретар судового засідання: Ковальчук Л.В.,

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кондратюк Тетяна Ростиславівна, на рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23 липня 2025 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Острозької міської ради Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_3 , про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :
У лютому 2025 року ОСОБА_1 звернувсь до суду із позовною заявою, в якій просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним нотаріусу заяви про прийняття спадщини після смерті – ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до поданої позовної заяви ОСОБА_1 вказує, що у власності спадкодавця ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебувала земельна ділянка з кадастровим номером 5624285600:05:001:0151, площею 1,5990 га та земельна ділянка з кадастровим номером 5624285600:07:001:0156, площею 0,5877 га, які розташовані на території колишньої Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, спадщину за заповітом на які він не може оформити з поважних причин, а саме у зв`язку з тим, що помилково думав, що із-за наявності у нього державного акту на право власності на зазначені земельні ділянки прийняв спадщину, також тривалий час не міг прийти до нормального стану, було оголошено обмеження в пересуванні через повномасштабне вторгнення російської федерації в Україну, будучи особою з інвалідністю з дитинства, хворів та лікувався, а тому пропустив строк на прийняття спадщини.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 23 липня 2025 року у задоволенні вказаного позову відмовлено повністю.
Вважаючи рішення суду незаконним, ОСОБА_1 оскаржив його в апеляційному порядку. Апелянт зазначає, що оскаржуване рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що причини пропуску строку подання заяви нотаріусу є поважними, об`єктивними, непереборними та значущими перешкодами з огляду на наступне.
Апелянт вказує, що суд визнав Острозьку міську раду неналежним відповідачем, але не вжив заходів для залучення належного відповідача – спадкоємця першої черги ОСОБА_2 , відповідно до ч. 3 ст. 49, ст. 51 ЦПК України, суд має право залучати співвідповідача або замінити неналежного відповідача. Таким чином, було порушено його право на ефективний захист.
Вважає, що суд першої інстанції дійшов передчасного висновку, що його доводи про інвалідність з дитинства, стан здоров`я, психологічні обставини після смерті спадкодавця та воєнні обмеження не є поважними. Посилаючись на ч. 3 ст. 1272 ЦК України, апелянт вважає, що саме ці обставини є істотними труднощами для вчинення дій.
Також, вважає, що судом не враховано, що існує заповіт від 09.03.2022, яким спадкодавець ОСОБА_4 прямо заповів позивачу спірні земельні ділянки. Відмова у поновленні строку фактично нівелює волю спадкодавця та порушує право власності, гарантоване ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Вважає, що суд безпідставно зазначив, що в м. Острог функціонують нотаріуси і позивач мав можливість подати заяву, проте не було враховано стан здоров`я та реальні обмеження останнього, зумовлені воєнним станом.

19.01.2026 року надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 в особі його законного представника ОСОБА_3 .
Узагальнені доводи відзиву на апеляційну скаргу зводяться до згоди з рішенням суду першої інстанції, зокрема, що ОСОБА_1 не надав суду першої інстанції жодного належного доказу, що підтверджував викладені обставини.
Апеляційну скаргу ОСОБА_3 , як законний представник недієздатного ОСОБА_2 не визнає, вважає її необгрутованою та недоведеною в повному обсязі, такою, що слід залишити без задоволення, а доводи викладені в ній такими, що не спростовують висновків суду.
Стосовно змісту та вимог апеляційної скарги, щодо зміни первісного відповідача – належним відповідачем, посилаючись на ст. 51 ЦПК України, вказує, що з клопотанням про зміну неналежного відповідача до суду ОСОБА_1 та його представник не зверталися, хоча про наявність спадкоємця після смерті ОСОБА_4 стороні позивача було достовірно відомо.
Щодо твердження апеляційної скарги про неправильну оцінку поважності причин пропуску строку, про ігнорування волі спадкодавця вираженої в заповіті, вказує, що оскільки строк після смерті спадкодавця сплив 10.09.2023, спадкоємці повинні були звернутися до нотаріуса для подачі заяви про прийняття спадщини до зазначеного строку. Таких дій ОСОБА_1 вчинено не було, а отже він відповідно до ч. 1 ст. 1272 ЦК України, вважається таким, що спадщину не прийняв.
Твердження апелянта про ігнорування волі спадкодавця не може братися до уваги з огляду на те, що для ОСОБА_1 було відомо про смерть ОСОБА_4 , та беззаперечно було відомо про наявність заповіту на його ім`я та у нього знаходились необхідні документи для прийняття спадщини, відтак він жодним чином не був позбавлений можливості для виконання волі спадкодавця вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Відтак вважає, що твердження апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.
Сторони в судове засідання не зявились, причин неявки не повідомили.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що 09 березня 2022 року ОСОБА_4 на випадок смерті зробив заповідальне розпорядження щодо належного йому майна, а саме земельну ділянку з кадастровим номером 5624285600:05:001:0151, площею 1,5990 га та земельну ділянку з кадастровим номером 5624285600:07:001:0156, площею 0,5877 га, які розташовані на території колишньої Острозької міської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, заповів ОСОБА_1 .
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 у м. Острог Рівненського району Рівненської області, що підтверджується копією свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 видане повторно 18 липня 2024 року.
Відповідно до довідки старости сіл Сіянці, Кураж, Садки виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області №384/07.18-12 від 22.11.2023 встановлено, що спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та на день смерті був зареєстрований за місцем проживання і проживав один в АДРЕСА_1 .
Таким чином, позивач, згідно із вимогами ст. 1235 ЦК України, є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
Представник відповідача Острозької міської ради Рівненської області було подано заяву, що вимоги визнають, не заперечують проти задоволення позову.
10.03.2023, відповідно до ст. 1220 ЦК України, відкрилась спадщина після смерті спадкодавця ОСОБА_4 , строк прийняття якої, відповідно до ст.1270 ЦК України закінчився 10.09.2023.
З матеріалів спадкової справи №185/2023 встановлено, що 07.03.2024 ОСОБА_1 надіслав на адресу приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Тишкун Ж.Я. заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (отримана приватним нотаріусом 08.03.2024).
Листом від 09.01.2025 приватний нотаріус Тишкун Ж.Я. повідомила ОСОБА_1 про пропуск ним строку подачі заяви про прийняття спадщини та роз`яснила можливість звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.
Водночас, з матеріалів даної спадкової справи встановлено, що 27.11.2023 заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 в інтересах недієздатного ОСОБА_2 подала його опікун ОСОБА_3 .
Відповідно до повторного свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , померлий ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_2 , який є особою з інвалідністю з дитинства 1 групи та за довідкою до акту огляду МСЕК серії РВН №158851 від 16.12.2009, потребує постійного стороннього догляду.
З спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 , встановлено, що за рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 09.06.2022 щодо його сина ОСОБА_2 було встановлено опіку та призначено його опікуном ОСОБА_5 , а з рішення Острозького районного суду Рівненської області від 12.06.2014 встановлено, що ОСОБА_2 було визнано недієздатним у зв`язку з наявністю в нього стійкого психічного захворювання.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, зокрема пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.
Аналогічний правовий висновок зроблено у постанові Верховного Суду України №565/1145/17.
Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, слід виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Для прийняття спадщини ч. 1 ст. 1270 ЦК України встановлено строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Причиною неможливості прийняття спадщини у строк, визначений законодавством, шляхом подання до нотаріальної контори відповідної заяви позивач зазначає, що суд визнав Острозьку міську раду неналежним відповідачем та не вжив заходів для залучення належного відповідача.
Згідно зі статтею 51 ЦПК України,суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання, за клопотанням позивача, замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. Про залучення співвідповідача чи заміну неналежного відповідача постановляється ухвала. За клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розгляд справи починається спочатку.
У постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі № 2516/1356/12-ц (провадження № 61-28938св18) зроблено висновок про те, що позов спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини порушує права іншого спадкоємця, який спадщину прийняв, а тому належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину. За відсутності таких спадкоємців відповідачем виступає територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі №523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18) зроблено висновок про те, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України.
За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є виключно правом позивача.
Крім того судом першої інстанції вірно враховано той факт, що позивач, будучи обізнаним про наявність у ОСОБА_4 сина, який прийняв спадщину після його смерті, клопотань про залучення до участі у даній справі в якості співвідповідача ОСОБА_2 чи про заміну неналежного відповідача, відповідно до ст. 51 ЦПК України, не заявляв, зазначаючи, що належним відповідачем є саме орган місцевого самоврядування, а суд самостійно позбавлений можливості вчинити таку дію.
Судом також встановлено, що позивач на момент смерті ОСОБА_4 , тобто станом на ІНФОРМАЦІЯ_1 , був зареєстрований за місцем проживання і проживає в АДРЕСА_2 і з дня відкриття спадщини до закінчення встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, до нотаріальної контори не звертався.
Після закінчення строку, передбаченого ЦК України для подання заяви про прийняття спадщини, право спадкоємця на прийняття/відмову від прийняття спадщини є реалізованим, а його результат не підлягає зміні у зв`язку з обставинами, які залежали від самого спадкоємця, до яких, зокрема, входить пасивна поведінка спадкоємця, який усвідомлює чи повинен усвідомлювати (на підставі наявності заповіту на його ім`я) наявність у нього права на спадкування.
Жодних об`єктивних, непереборних перешкод для звернення із заявою про прийняття спадщини, (хвороба спадкоємця, велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємця і місцем розташування спадкового майна, складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними, перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України тощо), ОСОБА_1 не навів.
Колегія суддів вважає, що аргумент апелянта про ігнорування волі спадкодавця не може братися судом до уваги з огляду на те, що для позивача було відомо про смерть ОСОБА_4 , та було відомо про наявність заповіту складного на його ім`я, даний факт останній не заперечував, вказавши, що у нього знаходились необхідні документи для прийняття спадщини, відтак він жодним чином не був позбавлений можливості вчасно звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.
Суд не може визнати поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна та відкриття спадщини, похилий вік, непрацездатність, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, брак коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови тощо.
Подібні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 17 березня 2021 року у справі № 638/17145/17, від 22 березня 2023 року у справі № 361/8259/18 та багатьох інших.
Практика суду касаційної інстанції у цій категорії справ є сталою та незмінною. 
Ураховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо вчинення ним дій, які б свідчили про його волевиявлення щодо прийняття спадщини після смерті спадкодавця у встановлений законом шестимісячний строк.
Позивачем не доведено ту обставину, що запровадження в Україні воєнного стану перешкоджало йому у реалізації права на прийняття спадщини. Доказів конкретних перешкод, пов`язаних із введенням в Україні воєнного стану, та яким саме чином і які обмеження заважали йому звернутися до нотаріуса, як-то особисто або засобами поштового зв`язку суду не надано, та не зазначено про таке.
Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.
Скаржник не довів наявність непереборних обставин, які перешкодили йому подати заяву про прийняття спадщини без пропуску строку для такого прийняття.
Колегія суддів, встановила, що при вирішенні справи судом першої інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги та скасування законного та обґрунтованого рішення суду першої інстанції.
Керуючись ст. ст. 367, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Кондратюк Тетяна Ростиславівна залишити без задоволення.
Рішення Острозького районного суду Рівненської області від 23 липня 2025 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Судді:         Боймиструк С.В.

Гордійчук С.О.

Шимків С.С.