ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ

адреса юридична: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36000, адреса для листування: вул. Капітана Володимира Кісельова, 1, м. Полтава, 36607, тел. (0532) 61 04 21, E-mail inbox@pl.arbitr.gov.ua, https://pl.arbitr.gov.ua/sud5018/
Код ЄДРПОУ 03500004 

ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.01.2026 Справа № 917/319/24 

Господарський суд Полтавської області у складі судді Ківшик О.В., розглянувши заяву представника позивача вх. №16110 від 12.12.2025 року про винесення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат по справі № 917/319/24
за позовною заявою ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 
до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства оптово-роздрібної торгівлі "Квінта", вул. Свідницького, 2, м. Миргород, Полтавська область, 37600
про стягнення 514 367,30 грн,

Секретар судового засідання Ісенко М.В.
Без виклику учасників справи,

установив:
У провадженні Господарського суду Полтавської області перебуває справа №917/319/24 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства оптово-роздрібної торгівлі "Квінта" про стягнення 514 367,30 грн вартості частки у статутному капіталі товариства. 
Розгляд справи №917/319/24 здійснювався за правилами загального позовного провадження.
У судовому засіданні 27.11.2025 суд прийняв рішення без його оголошення згідно з ч. 4 ст. 240 ГПК України.
Суд рішенням від 27.11.2025 позов задовольнив у повному обсязі, стягнув з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства оптово-роздрібної торгівлі "Квінта" (вул. Свідницького, 2, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ідентифікаційний код юридичної особи 23559158) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) 514 367,30 грн ринкової вартості частки учасника підприємства, 7 715,51 грн витрат по сплаті судового збору.
12.12.2025 до суду від представника позивача надійшло клопотання про ухвалення додаткового рішення щодо відшкодування витрат, понесених позивачем на професійну правничу допомогу у справі №917/319/24 у розмірі 37 400,00 (вх. № 16110).
18.12.2025 від представника відповідача надійшли заперечення на заяву про винесення додаткового рішення у даній справі (вх. № 16403). В обґрунтування означених заперечень, відповідач посилається, зокрема, на недотримання позивачем встановленої ГПК України процедури, заявлення до стягнення з іншої сторони витрат на правову допомогу.
Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 244 Господарського процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи (ч. 3 ст. 244 ГПК України).
Відповідно до ч. 4 ст. 244 ГПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Оскільки судом при прийнятті рішення по справі не вирішено питання розподілу витрат відповідача на професійну правничу допомогу адвоката, суд на підставі вказаної вище норми вважає за необхідне ухвалити додаткове рішення про розподіл витрат відповідача.
У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення (повне або скорочене) без його проголошення (ч. 4 ст. 240 ГПК України).
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 240 ГПК України). 
Під час розгляду питання про розподіл судових витрат суд дійшов висновку про наступне.
Згідно з пунктом 12 частини третьої статті 2 ГПК України однією із основних засад (принципів) господарського судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.
Відповідно до ст. 123 ГПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу та на проведення експертизи.
Частиною 3 ст. 126 ГПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат:
1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;
2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Приписами частини четвертої статті 129 ГПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частиною 1 статті 124 ГПК України також встановлено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Позивач у позовній заяві у цій справі зазначив, що попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат складає 7 715,51 грн витрат по сплаті судового збору.
Однак, відповідно до ч. 2 ст. 124 ГПК України у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.
Отже, положення статті 124 ГПК України не містять імперативних приписів про те, що у випадку неподання разом з першою заявою по суті спору попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, суд зобов`язаний відмовити у відшкодуванні судових витрат.
Натомість, частиною другою статті 124 ГПК України, передбачено, що у разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат, суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Тобто, застосування відповідних положень статті 124 ГПК України належить до дискреційних повноважень суду та вирішується ним у кожному конкретному випадку з урахуванням встановлених обставин кожної справи, а також інших чинників, зокрема, дій або бездіяльності сторони або її представника під час розгляду справи.
Дана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 18.01.2024 р. у справі № 927/885/17 (927/485/19).
Отже, за усталеною практикою Верховного Суду, неподання учасником справи попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат разом з першою заявою по суті спору само по собі не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Натомість у даній справі позивачем, як уже зазначено вище, було подано орієнтовний розрахунок судових витрат разом з поданням позовної заяви, що складався з витрат на сплату судового збору в сумі 7 715,51 грн. 
Згідно ч.6 ст.129 ГПК України, якщо сума судових витрат, заявлена до відшкодування, істотно перевищує суму, заявлену в попередньому (орієнтовному) розрахунку, суд може відмовити стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні судових витрат в частині такого перевищення, крім випадків, якщо сторона доведе, що не могла передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку. Будь-якого обґрунтування неможливості врахування цих витрат у сумі 37 400,00 грн. у попередньому розрахунку позивачем не надано.
Водночас суд звертає увагу на наступне : згідно з частиною восьмою статті 129 ГПК України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Статтею 221 ГПК України унормовано, якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 244 цього Кодексу.
Процесуальний закон не визначає конкретних вимог щодо змісту та форми такої заяви, зокрема не вказує на те, що вона повинна бути зроблена лише у письмовій формі, а також, що така заява має бути зроблена на певній процесуальній стадії. Закон лише встановлює граничний строк звернення із заявою до закінчення судових дебатів.
Суд встановив, що ні позивачем, ні його представником (після укладення між позивачем та адвокатом договору на правову допомогу) до закінчення судових дебатів у справі не було подано заяву щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, у тому числі й в усно. Більше того, у судовому засіданні 20.11.2025 після викладення представником позивача своїх позовних вимог на уточнююче запитання суду стосовно наявності будь-яких доповнень до заключного слова, представник позивача відповів: "все", що підтверджується звукозаписом судового засідання від 20.11.2025. 
У судовому засіданні 20.11.2025 після закінчення судових дебатів суд оголосив про перехід до стадії ухвалення судового рішення та призначив дату судового засідання для його проголошення на 27.11.2025 на 10:30.
Заява про ухвалення додаткового рішення, в якій позивач вперше просив стягнути з відповідача вказані судові витрати, була подана до суду разом з доказами їх понесення 12.12.2025, тобто після ухвалення рішення від 27.11.2025 у даній справі. До цього моменту в матеріалах справи були відсутні докази понесення витрат на професійну правову допомогу позивачем.
У постанові від 20.07.2023 року у справі №904/7108/21, залишаючи без змін рішення суду попередньої інстанції, Верховний Суд зазначив, що потрібно розрізняти наслідки несвоєчасного подання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру. Неподання заяви чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, крім судового збору, є підставою для відмови в задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів у підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду.
В силу приписів частин першої та четвертої статті 13 ГПК України судочинство у господарських судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчинення чи невчинення нею процесуальних дій.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення у справі про стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу.
Керуючись статтями 129, 232-233, 236-238, 240, 244 ГПК України, суд

ВИРІШИВ:

1. У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю підприємства оптово-роздрібної торгівлі "Квінта" на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правову допомогу адвоката в розмірі 37 400,00 грн шляхом постановлення додаткового рішення - відмовити.
2. Копію рішення направити учасникам (сторонам) справи в порядку, встановленому статтею 242 ГПК України.

Рішення складено та підписано 14.01.2026 (після виходу судді з лікарняного).
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду (ч. 1, 2 ст. 241 ГПК України). 
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом двадцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено скорочене (вступну та резолютивну частини) рішення суду або якщо розгляд справи (вирішення питання) здійснювався без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення (ст. 256 ГПК України). 
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції (ст. 257 ГПК України).

Суддя   О.В.Ківшик