Справа № 215/9310/25 
2/215/1329/26 

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2026 року  Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
В складі: головуючого судді Коноваленка М.І.
секретар судового засідання - Коломійчук К.Ю.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:
05 грудня 2025 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом про відшкодування моральної шкоди до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» /далі ПрАТ/, яким просить стягнути відповідно до ст.ст.153, 173, 237-1 КЗпП України – 540 000,00 грн. моральної шкоди, у зв`язку з отриманим професійним захворюванням на виробництві, стійкою втратою професійної працездатності (а.с.1-8). 
В обґрунтування вказує, що в період роботи на підприємсті відповідача у шкідливих умовах праці тривалий час на посаді помічника машиніста екскаватора та машиністом екскаватора на відвалах на ПрАТ, ним отримано хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії у поєднанні з синдром полірадикулоневропатії на шийному та попереково-крижовому рівнях з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на тлі протрузії міжхребцевих дисків, екструзії диску, стійким та вираженим больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу та трофічними порушеннями на кистях; хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху), які, відповідно до акту розслідування від 02.10.2025, виникли з вини роботодавця. 
Згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/2104/В від 02.12.2025 первинно позивачу було встановлено 65% втрата професійної працездатності. Дата повторного оцнювання відсотка працездатності 01.12.2026. 
Вважає, що йому не було забезпечено безпечних умов праці, він втратив працездатність, виконуючи тривалий час роботи в напружених та шкідливих умовах праці. Виходячи з характеру захворювань позивач неодноразово знаходився на лікуванні. Усвідомлення позивачем того, що його тепер постійно будуть турбувати болі та обмеження рухів у шийному і в поперековому відділах хребта з іррадіацією болю в ноги, слабкість в ногах, неможливість тривалої ходи. Значну частину часу він витрачає на підтримання свого здоров`я, що порушує його нормальні життєві зв`язки. При цьому позивач розуміє, що стан його здоров`я не відновиться навіть при лікуванні, і це додає йому ще більшого морального пригнічення та призводить до постійних переживань. Вважає, що шкода завдана не тільки йому особисто, а і його сім`ї. Через погіршення стану здоров`я не може матеріально забезпечувати свою сім`ю як раніше, і навпаки – сам потребує фізичної та моральної допомоги від своїх близьких. 
Провадження у даній справі відкрито ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.12.2025 року, в якій зазначено, що розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Відповідачу встановено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. У зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
19.12.2025 в суд надійшов відзив на позовну заяву з додатками (а.с.51-58) разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу. Представник відповідача позов не визнає в повному обсязі, у відзиві вказує, що позивач був попереджений про шкідливість умов праці під розписку; за роботу в шкідливих умовах позивач отримував пільги та компенсації, підвищену оплату праці та додаткові відпустки. Тривалість роботи позивача в шкідливих умовах залежить від самого працівника і лише працівник несе відповідальність за наслідки свого вибору. Працюючи в шкідливих умовах, позивач сам повинен дбати про свій стан здоров`я. Представник відповідача звертає увагу суду на те, що позивач, не зважаючи на явні ознаки ушкодження здоров`я та періодичне проходження лікування, продовжуваав працювати у шкідливих умовах, і жодного разу не заявляв про порушення зі сторони відповідача умов його праці. Усвідомлюючи ризик виникнення професійного захворювання, позивач умисно тривалий час не повідомляв адміністрацію ПрАТ «Північний ГЗК» про необхідність переведення його на іншу менш шкідливу або менш важку працю, у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, а навпаки пропрацював у цих шкідливих умовах 14 років та 2 місяці, що у 1,5 рази перевищує необхідний стаж для набуття права на пенсію на пільгових умовах. З медичної документації вбачається, що позивач відчував симптоми захворювань ще за декілька років до встановлення стійкої втрати працездатності, проте продовжував працювати в шкідливих умовах, не дивлячись на застереження лікарів, і звільнений був за станом здоров`я, за п.2 ст.40 КЗпП України. Крім того, вважає що позивачем не надано доказів спричинення шкоди, не обґрунтовано розмір моральної шкоди, сума не відповідає вимогам розумності та справедливості, просить відмовити в задоволенні позову. Крім того, представник відповідача у відзиві пропонує позивачу відповісти на 7 запитань, зміст яких виклала у самому відзиві, керуючись ст.93 ЦПК України. Позивач не скористався своїм правом надати відповіді на поставлені йому запитання. Також, представник відповідача вважає, що заявлена сума на відшкодування моральної шкоди підлягає оподаткуванню, тобто податки слід стягнути з позивача у разі задоволення позовних вимог, що може сприйматися судом як визнання позову. Однак, представник відповідача позовні вимоги вважає безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались.
Дослідивши письмові докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
Працюючи з 14.11.2007 по 31.05.2024 в Ганівському кар`єрі гірничозбагачувального комбінату помічником машиніста екскаватора, а з 2010 року – машиністом екскаватора на відвалах, ОСОБА_1 керував одноковшови екскаватором під час приймання гірничої маси на відвал, переміщення иа маневрів, стежив за показаннями засобів вимірювання. Брав участь у ремонтах екскаватора. Внаслідок недосконалості технології відкритого видобутку руди, мавших місце порушень режимів експлуатації екскаваторів, протягом тривалої дії підпадав під вплив підвищених рівнів виробничої загальної вібрації та шуму. Вказаний період роботи позивача на ПрАТ підтверджується копіює трудової книжки (а.с.13-15), обставини за яких позивач отримав хронічні професійні захворювання підтверджується п.17 акта розслідування хронічного професійного захворювання (а.с.19).
Згідно акта розслідування хронічного професійного захворювання від 02.10.2025 (а.с.16-20), позивачу ОСОБА_1 встановлено хронічні професійні захворювання: вібраційна хвороба другої стадії від дії загальної вібрації: синдром церебрально-периферичної ангіодистонії у поєднанні з синдром полірадикулоневропатії на шийному та попереково-крижовому рівнях з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями хребта на тлі протрузії міжхребцевих дисків, екструзії диску, стійким та вираженим больовим і м`язово-тонічним синдромами, часто рецидивуючий перебіг з нейродистрофічними проявами у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу та трофічними порушеннями на кистях; хронічна двобічна нейросенсорна приглухуватість другого ступеня (з легким зниженням слуху). Позивачу вперше встановлено 65% втрати професійної працездатності з 02.10.2025, згідно витягу з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/2104/В від 02.12.2025 (а.с.21-25). 
З 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності». Ст.ст.21, 28, 34 даного Закону було передбачено обов`язок Фонду по відшкодуванню моральної шкоди, заподіяної умовами виробництва, професійним захворюванням застрахованим та членам їх сімей.
Конституційний Суд України в абзаці 9 пункту 5 Рішення №20-рп/2008 (справа про страхові виплати) зазначив, що положеннями п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.02.2007 року №717, скасовано право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок Фонду, яке вони мали відповідно до приписів первинної редакції вказаного Закону. Проте Конституційний Суд України вважає,що саме право цих громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст.1167 Цивільного кодексу України та ст.237-1 КЗпП України їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу. 
Встановлений законодавством розподіл обов`язків щодо відшкодування моральної шкоди потерпілим на виробництві не суперечить вимогам ст.22 Конституції України. З огляду на викладене, Конституційний Суд України не вбачає підстав для визнання не конституційними положень п.1, абзацу 3 п.5, п.9, абзацу 3 п.10, п.11 розділу 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».
З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що при вирішенні спору по відшкодуванню моральної шкоди, завданої позивачу ОСОБА_1 внаслідок отриманого ним професійного захворювання та втрати у зв`язку із цим професійної працездатності, слід застосовувати норми трудового законодавства України, які регулюють спірні правовідносини.
Так, згідно зі ст.153 КЗпП України передбачено, що на всіх підприємствах створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких покладається на власника або уповноважений ним орган. Умови праці, безпека технологічних процесів, стан засобів захисту, санітарно побутові умови повинні відповідати вимогам нормативних актів про охорону праці. На власника покладається обов`язок впровадження сучасних засобів безпеки, що запобігають виникненню професійних захворювань працівників. 
Відповідно до ст.237-1 КЗпП України – власником проводиться відшкодування моральної шкоди працівнику в разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Позивачу, як вказувалося раніше, згідно акта розслідування хронічного професійного захворювання від 02.10.2025 (а.с.16-20), встановлено хронічні професійні захворювання. Виробничими факторами, що спричинили захворювання є: вібрація загальна транспортна: еквівалентний корегований рівень віброприскорення на 2дБ перевищував допустимий рівень та складав 61 дБ при гранично допустимому 59 дБ з вимогами ДСН 3.3.6.039-99 «Державні санітарні норми виробничої загальної та локальної вібрації»; фізичні фактори: еквівалентний рівень шуму на 2 дБА перевищував гранично-допустиий рівень і складав 82 дБА при ГДР 80 дБА згідно ДСН 3.3.6.037-99 «Санітарні норми виробничого шуму, ультразвуку та інфразвуку» при роботі машиністом екскаватора. Умови виробничого середовища та важкість праці маштніста екскаватора відносяться до 3 класу 1 ступеня шкідливості (а.с.18). 
Позивач працював в умовах впливу шкідливих факторів понад 16 років. 
Визначаючи розмір моральної шкоди, суд вважає, що слід врахувати роз`яснення п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р., з подальшими змінами, " Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", відповідно до якого, розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість отриманого захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі, характер моральних страждань і наслідки, що наступили. 
При встановленні розміру моральної шкоди суд враховує характер захворювання, пов`язаного з обмеженням в пересуванні та фізичними навантаженнями, фізичними і моральними стражданнями позивача ОСОБА_1 , у зв`язку з цим, їх тривалість і тяжкість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, а також тривалість його роботи у шкідливий умовах. 
Відповідно до наслідків що наступили, які підтверджуються медичним висновком ЛЕК, виписками із медичної карти стаціонарного хворого, витягом з рішення експертної команди з оцінювання повсякденного функціонування особи №125/25/2104/В від 02.10.2025 (а.с.21-41) позов слід задовольнити частково та стягнути з ПрАТ на користь позивача 360 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, вважаючи суму, що вимагає позивач завищеною.
Крім того, чинним податковим законодавством передбачено, що суми відшкодування немайнової (моральної) шкоди, стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподаткованого доходу платника податку, відповідно підлягають оподаткування, крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
Як вбачається з матеріалів справи, в даному випадку мова йде про суми відшкодування збитків, завданих платнику податків внаслідок заподіяння шкоди життю та здоров`ю, отже вищевказані зміни не поширюються на оподаткування сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику внаслідок заподіяння йому шкоди життю та здоров`ю.
У відповідності зі ст.141 ЦПК України при частковому задоволенні позову, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, слід стягнути з ПрАТ на користь держави судовий збір в сумі 3600,00 грн. 
На підставі ст.ст.153, 237-1 КЗпП України, керуючись ст.ст.10, 12, 43, 49, 141, 259 ч.6, 263-265, 268, 273, 174 ч.4, 354 ЦПК України, суд –

УХВАЛИВ:
Позов ОСОБА_1 до ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної ушкодженням здоров`я - задовольнити частково.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Ікод 00191023 на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 – 360 000 /триста шістдесят тисяч/ грн. моральної шкоди без стягнення податків та обов`язкових платежів.
Стягнути з ПРИВАТНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПІВНІЧНИЙ ГІРНИЧО-ЗБАГАЧУВАЛЬНИЙ КОМБІНАТ» Ікод 00191023 - 3600 грн. судового збору на користь держави.
Копію рішення направити сторонам по справі.
Рішення може бути оскаржене особами, які беруть участь у справі безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти -денний строк, з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Рішення складено без проголошення 05 січня 2026  року.

Суддя: