СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 січня 2026 року м. Суми Справа № 480/2639/25

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді Сидорука А.І. розглянув у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Суть спору. Позиція сторін. Заяви сторін. Процесуальні дії суду.
Позивач звернулась із заявою про призначення пенсії за вислугу років як педагогічному працівнику. За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії, оскільки у позивача відсутній необхідний педагогічний стаж. 
Тому позивач звернувся до суду з позовною заявою 03.04.2025, в якій просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 31.03.2025 № 184050008997 про відмову у призначенні пенсії за вислугу років позивачу; зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.02.2025 про призначення пенсії за вислугу років з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 № 2-р/2019 та ст.55 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' від 05.11.1991 № 1788-ІV (надалі - Закон № 1788-ІV) в редакції чинній до внесення до неї змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 № 213-VIII, які визнано неконституційними.
Судом відкрито провадження у справі 04.04.2025.
Відповідач виконав вимоги ухвали суду та надав клопотання від 06.06.2025 про приєднання доказів до матеріалів справи. Суд прийняв до розгляду таке клопотання та залучив докази до матеріалів справи.
Відповідач про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, правом подання відзиву не скористався. Тому суд на підставі норми ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України вирішує справу за наявними матеріалами.
Встановлені судом обставини справи. Висновки суду та їх мотиви.
У період з 01.08.1991 до 24.03.2025 позивач працював у Державному професійно-технічному навчальному закладі ''Реутинський професійний аграрний ліцей'' на посаді майстра виробничого навчання, що підтверджується записами у трудовій книжці позивача та довідкою Державного професійно-технічного навчального закладу ''Реутинський професійний аграрний ліцей'' від 16.12.2024 № 412.
24.03.2025 позивач звернувся із заявою про признаечння пенсії за вислугу років, як педагогічному працівнику. За результатами розгляду заяви позивача відповідач прийняв рішення від 31.03.2025 № 184050008997 про відмову у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю у позивача необхідного педагогічного стажу. У рішенні зазначено: вік заявниці - 55 років 2 місяці 8 днів; страховий стаж - 39 років 3 місяці 25 днів; стаж роботи, що дає право на призначення пенсії за вислугою років становить 26 років 2 місяці 10 днів станом на 10.10.2017.
Відповідно до п.''е'' ст.55 Закону № 1788-ІV право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 01.04.2015 - не менше 25 років та після цієї дати, з 01.04.2024 або після цієї дати - не менше 30 років.
Рішенням Конституційного Суду України від 04.06.2019 у справі № 1-13/2018(1844/16, 3011/16) норму пункту ''е'' ст.55 Закону № 1788-ІV зі змінами, внесеними Законами від 02.03.2015 № 213-VIII та від 24.12.2015 № 911-VIII, визнано неконституційною.
Нормою п. ''е'' ст.55 Закону № 1788-ІV, а саме в редакції до внесення змін Законами № 213-VIII та № 911-VIII передбачено, що право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку.
03.10.2017 прийнято Закон України № 2148-VIII, яким з 11.10.2017 розділ XV Прикінцеві положення Закону України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування'' від 09.07.2003 № 1058-ІV (надалі - Закон № 1058-ІV) доповнено пунктом 2-1.
Згідно з пунктом 2-1 Розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV особам, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідний для призначення пенсії за вислугу років, передбачений статтями 52, 54 та 55 Закону № 1788-ІV, пенсія за вислугу років призначається за їхнім зверненням з дотриманням умов, передбачених Законом № 1788-ІV.
Також Законом № 2148-VIII були внесені зміни до п.16 розділу XV Прикінцевих положень Закону № 1058-IV, після внесених яких вказаний пункт викладений у наступній редакції: "До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону № 1058-IV застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії".
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ІV, з урахуванням Рішення Конституційного Суду України від 04.06.2019 з одного боку, та Законом № 1058-IV з іншого в частині обмеження права на педагогічний стаж, здобутий після 11.10.2017.
Таким чином, у даній справі підлягають застосуванню норми Закону № 1788-ІV, а саме до внесення змін Законами № 213-VIII та № 911-VIIІ, яким передбачено право на пенсію за вислугу років для працівників освіти при наявності спеціального стажу роботи від 25 до 30 років за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, незалежно від віку. При цьому стаж розраховується саме на момент звернення із заявою про призначення пенсії, а не станом на 11.10.2017.
Подібна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 06.11.2023 у справі № 240/24/21, постанові ДААС від 07.03.2025 по справі № 480/8682/24.
Відповідно до п.4 ч.2, ч.4 ст.245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії.
У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти власний розсуд, то суд зобов`язує суб`єкт владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Суд звертає увагу, що факт наявності у позивача станом на 24.03.2025 загального страхового та спеціального стажу для призначення пенсії на підставі норми п.''е'' ст.55 Закону № 1788-ІV відповідачем не заперечується. На момент звернення із заявою про призначення пенсії позивачу виповнилося 55 років.
Судом встановлено, що відповідачем не було прийнято рішення з урахуванням норми Закону № 1788-ІV, а саме до внесення змін Законами № 213-VIII та № 911-VIIІ, в тому числі не вирішено питання щодо зарахування до спеціального стажу позивача періоду роботи з 11.10.2017 до 24.03.2025. Тому підстави для зобов`язання призначити пенсію на даний час відсутні. Оскільки захисту судом підлягають лише порушені права позивача, то вказана вимога на даний момент не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.1 ст.45 Закону № 1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією. Оскільки позивач із заявою про призначення пенсії звернувся 24.03.2025, то саме з вказаної дати йому повинна бути призначена пенсія.
Отже, суд, з урахуванням норми ч.2 ст.9 КАС України, з метою ефективного захисту порушеного права позивача, виходить за межі позовних вимог. Суд визнає протиправним і скасовує спірне рішення. Суд зобов`язує відповідача повторно розглянути заяву позивача від 24.03.2025 про призначення пенсії, з урахуванням висновків суду.
Тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог. В іншій частині позовних вимог, то суд відмовляє у позові, з підстав, про які зазначено вище.
Судові витрати.
Оскільки позовні вимоги задоволені частково, проте даний спір виник внаслідок протиправного рішення відповідача, той факт, що в матеріалах справи відсутні докази понесення позивачем інших судових витрат, окрім сплати судового збору у сумі 968,96 грн, то суд стягує на користь позивача судовий збір у повному обсязі.
Керуючись статей 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295, 297 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 31.03.2025 184050008997.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Богдана Хмельницького, 116а, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49051, код ЄДРПОУ 21910427) повторно розглянути заяву від 24.03.2025 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) про призначення пенсії, вирішивши питання щодо зарахування періоду її роботи з 11.10.2017 до 24.03.2025 до спеціального стажу роботи на посадах, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. ''е'' ст. 55 Закону України ''Про пенсійне забезпечення'' та прийняти рішення з урахуванням висновків суду.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

5. Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) з Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Богдана Хмельницького, 116а, м. Дніпро, Дніпропетровська область, 49051, код ЄДРПОУ 21910427) за рахунок бюджетних асигнувань 968 (дев`ятсот шістдесят вісім) грн 96 (дев`яносто шість) коп. витрат судового збору.

6. Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення.

7. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

8. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   А.І. Сидорук