1	Справа № 335/11148/25  2/335/149/2026 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2026 року Вознесенівський районний суд міста Запоріжжя у складі:
головуючого судді Геєць Ю.В.,
за участі секретаря судового засідання Гончарової А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 за адресою: вул. Перемоги, буд. 107Б, м. Запоріжжя, в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:
10.11.2025 року ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом.
В обґрунтування позову зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер вітчим позивача ОСОБА_3 , який за життя склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 . 
Позивач є донькою ОСОБА_4 , яка 26.04.1975 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Після повномасштабного військового вторгнення російської федерації в Україну ОСОБА_3 перебував у м. Василівка, Запорізької області та з 27.02.2022 року він у 84-річному віці опинився в окупації.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер у м. Василівка, Василівського району, Запорізької області. 
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20.01.2025 року в межах розгляду цивільної справи № 202/622/25 (провадження № 2-о/202/95/2025) за заявою ОСОБА_1 , встановлено факт смерті громадянина України - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в місті Василівка Василівського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
В подальшому на підставі рішення суду було одержано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 , виданого 21.01.2025 року Дніпровським відділом ДРАЦС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) на ім`я ОСОБА_3 .
За життя ОСОБА_3 перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області, як отримувач пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та отримував пенсію за віком у відділенні АТ «Укрпошта». На момент смерті ОСОБА_3 залишились суми пенсії, які по незалежним від нього причинам не були ним отримані за життя.
Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 відкрилася спадщина. З метою належного оформлення прав на все без виключення спадкове майно, у тому числі недоотриману за життя ОСОБА_3 пенсію, позивач звернулась до приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А.
В процесі оформлення права позивача на спадщину, приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізької області з запитом щодо розміру недоотриманої за життя ОСОБА_3 пенсії.
Згідно Довідки № 61 від 14.03.2025 року, наданої відповідачем на запит нотаріуса, сума нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_3 становить 57 994 грн. 50 коп.
26.08.2025 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові кошти (недоотриману пенсію), нараховані на ім`я ОСОБА_3 , в загальній сумі 57 994 грн. 50 коп.
06.10.2025 року позивач звернулася з заявою до територіального управління Пенсійного фонду України про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 , яка увійшла до складу спадщини, до якої додала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові кошти (недоотриману пенсію) ОСОБА_3 , свідоцтво про смерть ОСОБА_3 , паспорт громадянина України, РНОКПП. Таким чином, надала весь пакет документів, передбачений абзацом 4 пункту 2.26 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1. Про необхідність надання додаткових заяв або документів працівниками територіального управління Пенсійного фонду України додатково не повідомлялось.
За результатом розгляду заяви відповідачем 07.10.2025 року було прийнято рішення № 923080123846 про відмову в оформлені та виплаті суми недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 за заявою від 06.10.2025 року № 19602, посилаючись на те, що виплата пенсії ОСОБА_3 призупинена з 01.10.2023 року відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль. Оскільки місце реєстрації померлого ОСОБА_3 є тимчасово окупована територія України, тому за життя він мав подати заяву щодо поновлення виплати пенсії разом з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, як то передбачено п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058. Додатково відповідач зазначив, що згідно ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію.
Позивач вважає такі дії відповідача незаконними, зазначаючи, що законодавством не визначено строк протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів, та зауважуючи, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень.
Посилаючись на вказане, позивач просив стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на свою користь недоотриману пенсію ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 57994 грн. 50 коп., відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26.08.2025 року, зареєстрованого в реєстрі за № 586, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А., судові витрати покласти на відповідача.
Відповідач ГУ ПФУ в Запорізькій області, в особі представника Сіпака С.І., у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебував на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області та отримував пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ГУ від 09.07.2003 з дислокацією у м. Василівка, що на сьогодні є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.
Виплату пенсії ОСОБА_3 було призупинено з 01.10.2023, у зв`язку з тривалим не отриманням виплат відповідно до п.4 ч. 1 ст.49 Закону № 1058.
ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . На запит приватного нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії померлої, відповідачем було надано довідку № 61 від 14.03.2025 року на суму 57994,50 грн. за період з 01.10.2023 по 31.08.2024 року.
Частиною 2 статті 49 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати.
Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону.
Порядок виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера встановлено статтею 52 Закону № 1058.
Згідно інформації, яка міститься в електронній пенсійній справі, померлий ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , є тимчасово окупованою російською федерацією територією України.
Оскільки, за життя отримувач пенсійних виплат ОСОБА_3 до територіальних органів Пенсійного фонду України із заявою щодо поновлення виплати пенсії, в тому числі з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації не звертався, тому поновити виплату пенсії після її зупинення немає законних підстав.
Позивач звернулась із заявою від 06.10.2025 та відповідними документами до територіального відділу обслуговування громадян (сервісного центру) для виплати недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням від 07.10.2025 № 923080123846 було відмовлено позивачу в оформленні та виплаті суми недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 . За викладених обставин, вважають, що орган Пенсійного фонду діяв в межах своїх повноважень та згідно норм чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини.
Судом проведено такі процесуальні дії у цій справі.
Ухвалою від 14.09.2025 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі з розглядом в порядку загального позовного провадження, розпочато підготовче провадження та призначене підготовче судове засідання, встановлено строки для подання заяв по суті справи.
17.11.2025 відповідачем отримано копію цієї ухвали, позовної заяви з доданими до неї матеріалами, що підтверджується довідкою про доставку електронного документу.
02.12.2025 через систему «Електронний суд» надійшов відзив ГУ ПФУ в Запорізькій області на позов.
Ухвалою суду від 23.12.2025 закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та справу призначено до судового розгляду по суті на 30.01.2026 на 10:00 год.
Позивач в судове засідання не з`явився, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку, представник позивача через систему „Електронний суд”, подав заяву про розгляд справи за її відсутності, просить позовні вимоги задовольнити.
Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. 22.01.2025 через систему «Електронний суд» від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності.
З урахуванням викладеного, положень ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) суд вважав за можливе провести розгляд справи за відсутності представника відповідача.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та зміст спірних правовідносин.
Позивач є донькою ОСОБА_4 , яка 26.04.1975 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_3 .
За життя ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я ОСОБА_1 , який був посвідчений Харченко Ю.Г., приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області 06.02.2015 року за реєстровим № 127.
ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , де ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.
Після повномасштабного військового вторгнення російської федерації в Україну ОСОБА_3 , перебував у м. Василівка, Запорізької області.
Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20.01.2025 року встановлено факт смерті громадянина України - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в місті Василівка Василівського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_4 .
21.01.2025 року Дніпровським відділом ДРАЦС у Дніпровському районі Дніпропетровської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) видано свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .
Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входить, у т.ч. неодержана за життя пенсія.
26.08.2025 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого позивач отримав у спадщину за законом, після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , недоотриману пенсію спадкодавця у сумі 57 994 гривень 50 копійки.
06.10.2025 позивач подав до територіального управління Пенсійного фонду України заяву про виплату недоотриманої пенсії ОСОБА_3 .
Рішенням № 923080123846 від 07.10.2025 року відмовлено позивачу в оформлені та виплаті суми недоотриманої пенсії, у зв`язку зі смертю ОСОБА_3 за заявою від 06.10.2025 року № 19602, посилаючись на те, що виплата пенсії ОСОБА_3 призупинена з 01.10.2023 року відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 Закону № 1058, у зв`язку з неотриманням призначеної пенсії протягом 6 місяців поспіль. Оскільки місце реєстрації померлого ОСОБА_3 є тимчасово окупована територія України, тому за життя він мав подати заяву щодо поновлення виплати пенсії разом з повідомленням про неодержання пенсії від органів пенсійного забезпечення російської федерації, як то передбачено п.14-4 розділу XV «Прикінцевих положень» Закону № 1058. Додатково відповідач зазначив, що згідно ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема право на пенсію.
Відповідно п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Частиною 1 ст. 316 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до положень статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
До складу спадщини, як це передбачено статтею 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України (стаття 1219 ЦК України).
Відповідно до ст. 1227 Цивільного кодексу України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.
Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду у постанові від 14 лютого 2022 року у справі № 243/13575/19 (провадження № 61-11268сво20) зазначив, що тлумачення статті 1227 ЦК України доводить, що:
- цією правовою нормою встановлено сингулярне правонаступництво членів сім`ї спадкодавця на отримання належних йому та не отриманих ним за життя грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат. Указані суми включаються до складу спадщини лише у разі відсутності у спадкодавця членів сім`ї чи їх відмови від права на отримання вказаних сум. Специфіка правонаступництва прав на отримання сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат обґрунтовується необхідністю: а) створення умов для охорони майнових інтересів членів сім`ї спадкодавця в разі, коли вони не є його спадкоємцями; б) забезпечення можливості реалізації права на одержання членами сім`ї спадкодавця належних йому грошових коштів без дотримання передбаченої ЦК України процедури оформлення спадщини;
- право на одержання грошових сум заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, інших соціальних виплат виникає у членів сім`ї спадкодавця внаслідок вказівки закону (стаття 1227 ЦК України) та додаткового юридичного факту - смерті спадкодавця. Окрім цього, звичайно, необхідно, щоб спадкодавець не реалізував належне йому право на отримання певних сум. Причини, через які ці суми не були отримані, можуть бути різноманітними, але закон не надає їм юридичного значення. Моментом, з якого виникатимуть права на отримання виплат, буде момент смерті спадкодавця. Законодавець не вказує, що перехід права на отримання цих сум є спадкуванням, а члени сім`ї - спадкоємцями. Це має важливе значення, оскільки дозволяє зробити висновок, що на набуття права на одержання грошових сум відповідно до статті 1227 ЦК України не поширюються норми про спадкування за заповітом або законом, зокрема, щодо усунення від спадкування (стаття 1224 ЦК України), прийняття, строків прийняття та оформлення спадщини, врахування цих сум при визначенні розміру обов`язкової частки (стаття 1241 ЦК України), задоволення вимог кредиторів (стаття 1281 ЦК України). Відповідно, при включенні зазначених прав до складу спадщини їх спадкування має відбуватися за правилами, встановленими для спадкування за заповітом або законом;
- право на перерахунок певних виплат, яке мав винятково спадкодавець, що був їх одержувачем, оскільки така можливість пов`язана з його суб`єктивним правом (зокрема, право на страхові виплати). Саме тому у членів сім`ї спадкодавця або ж у спадкоємців не виникає права вимагати перерахунку відповідних сум. Теж саме стосується і випадку вимагати призначення тієї чи іншої виплати. Тому потрібно відмежовувати ситуації при застосуванні положень статті 1217 ЦК України, за яких члени сім`ї чи спадкоємці вимагають перерахунку чи призначення певних виплат, та випадки, за яких спадкодавцю неправомірно припиняють ті чи інші виплати.
Відповідно до ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.
За змістом цієї норми, можна дійти висновку, що законодавцем встановлено альтернативний механізм набуття права власності на недоотриману пенсію померлого пенсіонера, а саме пріоритет наданий членам сім`ї спадкодавця, які проживали з ним на момент смерті, та непрацездатним членам сім`ї, які перебували на його утриманні. Зазначені особи мають звернутися за виплатою цих грошових коштів протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, тобто з моменту смерті спадкодавця. Якщо такі особи відсутні або не звернулися у встановлений строк із заявами, недоотримана пенсія входить до складу спадщини і успадковується спадкоємцями померлого на загальних підставах.
Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_3 був пенсіонером та перебував на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області. На запит нотаріуса Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області надано відомості про наявність недоотриманої пенсії в сумі 57 994,50 грн., на підставі яких, нотаріусом видане свідоцтво про право на спадщину за законом 26.08.2025 зареєстровано в реєстрі за № 586.
Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області відмовило позивачеві у виплаті недоотриманої пенсії на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, обґрунтовуючи свою відмову з посиланням на ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
ЦК України не визначає строк, протягом якого члени сім`ї спадкодавця мають право на одержання соціальних платежів. Положення частин другої, третьої статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які є спеціальними стосовно правовідносин про спадкування сум пенсії, теж не обмежують право на отримання сум пенсії, що належала пенсіонерові і не була ним отримана у зв`язку з його смертю. Ці положення тільки визначають подію, умови, час, коло осіб і їх правове становище, предмет правовідносин, із настанням яких можлива виплата недоотриманої пенсії померлого пенсіонера.
Аналіз наведених норм матеріального права дає можливість дійти висновку про те, що суми пенсії, які перейшли у спадщину, передаються спадкоємцям у повному обсязі, без будь-яких часових обмежень. Норми ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», які регулюють виплату пенсіонеру певних сум пенсії не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії, не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які перейшли у спадщину.
Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 вересня 2020 року у справі № 428/6685/19 (провадження № 61-7985св20).
Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
За викладених обставин, суд встановив, що позивач має право на спадкове майно - пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», який є спеціальним у цих правовідносинах, та приходить до висновку про задоволення вимог позивача та про стягнення з відповідача на користь позивача недоотриманої пенсії спадкодавця в сумі 57 994,50 гривень.
На підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 1 211,20 грн.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 141, 261, 264, 265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в особі представника ОСОБА_2 , до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення грошових коштів у вигляді недоотриманої пенсії в порядку спадкування за заповітом – задовольнити.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 недоотриману пенсію ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 57 994 (п`ятдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто чотири) гривень 50 копійок, відповідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 26 серпня 2025 року, зареєстрованого в реєстрі за № 586, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Людмилою Анатоліївною.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у сумі 1 211 гривень 20 коп.
Рішення складене в повному обсязі 04.02.2026 року.
Рішення може бути оскаржене безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. 
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручені у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Інформація про учасників справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 265 Цивільного процесуального кодексу України:
позивач – ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ;
відповідач – Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, ЄДРПОУ 20490012, адреса місцезнаходження: пр. Соборний, буд. 158-Б, м. Запоріжжя, 69005.

Суддя Ю.В.Геєць