ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04.02.2026  	Справа №607/1950/26 Провадження №3/607/1186/2026	

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Царук І.М., за участю особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 , іншого учасника ДТП – ОСОБА_2 , розглянувши матеріали справи, яка надійшла з відділу поліції №2 (м. Тернопіль) Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області про притягнення до адміністративної відповідальності:
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , неодруженого, водія ТОВ «Фірма «Вікант», РНОКПП: НОМЕР_1 ,
за ст. 122-4 Кодексу України про адміністративні правопорушення,

ВСТАНОВИВ:
Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №569969 від 19.01.2026, ОСОБА_1 ставиться у провину те, що він 19.01.2026 о 11 год. 41 хв. в с. Байківці по вул. С. Бандери, керуючи транспортним засобом «АА 08026», номерний знак НОМЕР_2 , та будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди за участю іншого транспортного засобу марки «KRASZ YDCT52», номерний знак НОМЕР_3 , місце події залишив, чим порушив вимоги пункту 2.10. а) Правил дорожнього руху. Вказаними діями, на думку особи, яка склала протокол про адміністративне правопорушення, ОСОБА_1 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 122-4 КУпАП.
В судовому засіданні ОСОБА_1 роз`яснені права, передбачені ст. 268 КУпАП. При розгляді справи ОСОБА_1 свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, не визнав та ствердив, що моменту зіткнення з іншим автомобілем за наведених у складеному щодо нього протоколі обставин він не відчув, а тому залишив місце події, не усвідомлюючи свою причетність до дорожньо-транспортної пригоди.
Заслухавши пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності та дослідивши матеріали справи, суддя дійшов наступних висновків.
Згідно з ч. 1 ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.
Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
Статтею 252 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю. При розгляді справи суд також враховує, що обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП і не може бути перекладено на суд.
Згідно з пунктом 2.10. а) Правил дорожнього руху у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди.
Відповідно до ст. 122-4 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за залишення водіями транспортних засобів, іншими учасниками дорожнього руху на порушення встановлених правил місця дорожньо-транспортної пригоди, до якої вони причетні.
Об`єктивна сторона вказаного адміністративного правопорушення виражається у залишенні місця дорожньо-транспортної пригоди особами, до якої вони причетні, а суб`єктивна сторона правопорушення визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини у формі прямого або непрямого умислу.
За змістом ст. 10 КУпАП адміністративне правопорушення визначається вчиненим умисно, коли особа, яка його вчинила, усвідомлювала протиправний характер своєї дії та бездіяльності, передбачала її шкідливі наслідки та бажала їх або свідомо допускала настання цих наслідків.
При розгляді справи суддя враховує як такі, що не спростовані матеріалами даної справи, пояснення ОСОБА_1 , надані ним в судовому засіданні, про те, що він не відчув моменту ДТП, а тому залишив місце пригоди, не усвідомлюючи, що є причетним до дорожньо-транспортної пригоди.
Будь-які належні і допустимі докази, які б свідчили про зворотнє, в матеріалах справи відсутні. Докази, що долучені до протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №569969 від 19.01.2026 не спростовують твердження особи, яка притягається до адміністративної відповідальності – ОСОБА_1 про відсутність умислу залишити місце дорожньо-транспортної пригоди.
Враховуючи надані ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснення, наявність пошкодження лише на одному елементі транспортного засобу марки «KRASZ YDCT52», номерний знак НОМЕР_3 , який був причетний до дорожньо-транспортної пригоди, а також габарити керованого ОСОБА_1 транспортного засобу, доходжу висновку, що ОСОБА_1 залишив місце ДТП, оскільки не усвідомлював, що став учасником дорожньо-транспортної пригоди, а тому в його діях був відсутній умисел на вчинення правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП, отже в його діях відсутня суб`єктивна сторона цього правопорушення, яка має утворювати його склад у сукупності з іншими обставинами.
Оскільки матеріали справи не містять прямих доказів навмисного залишення ОСОБА_1 місця дорожньо-транспортної пригоди з умислом уникнути відповідальності за вчинене адміністративне правопорушення, факт вчинення ОСОБА_1 правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 122-4 КУпАП, не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні, тому, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в даній справі необхідно закрити у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 122-4 КУпАП.
Відповідно до вимог ст. 40-1 КУпАП судовий збір стягується лише в разі винесення постанови про накладення адміністративного стягнення. Оскільки адміністративне стягнення до ОСОБА_1 не застосовується, судовий збір стягненню не підлягає.
Керуючись ст. ст. 7, 9, 247, 283-285, 294 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суддя
ПОСТАНОВИВ:
Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1  до адміністративної відповідальності за ст. 122-4 КУпАП, закрити на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення.
Постанова набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги постанова, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Постанова може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня винесення.

Суддя	І. М. Царук