ПІВНІЧНО-ЗАХІДНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД
33601 , м. Рівне, вул. Яворницького, 59

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
20 січня 2026 року  Справа №924/546/25 

Північно-західний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
Головуючий суддя Мельник О.В.
суддя Петухов М.Г. 
суддя Бучинська Г.Б. 
секретар судового засідання Левчук Н.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2025 (суддя Муха М.Є., повне рішення складено 13.11.2025, додаткове рішення - 20.11.2025)
за позовом Першого заступника керівника Шепетівської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради 
до 1) Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус Агро Плюс"
2) Берездівської сільської ради
третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - Берездівська спеціальна школа Хмельницької обласної ради
про визнання недійсною додаткової угоди, зобов`язання повернути земельну ділянку 
за участю: 
прокурора - Казнодій С.Д.,
представника позивача - не з`явився,
представника відповідача-1 - Ярош В.Ю.,
представника відповідача-2 - не з`явився,
представника третьої особи - не з`явився

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Господарського суду Хмельницької області від 06.11.2025 у задоволенні позову відмовлено.
Суд першої інстанції дійшов висновку, що прокурор, здійснюючи захист інтересів держави в особі позивача, усвідомлюючи, що право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за відповідачем-2 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, вказуючи на володіння відповідачем-2 спірною земельною ділянкою, стверджуючи про її приналежність до земель закладу освіти комунальної власності, які не підлягають вилученню, мав звернутися до суду не з негаторним позовом та просити визнати недійсним останній правочин про передачу спірної земельної ділянки в оренду та повернути орендарем земельну ділянку, тобто усунути перешкоди у користуванні майном, а мав би звернутися із віндикаційним позовом за правилами ст.387, 388 ЦК України. Натомість, прокурор звернувся з негаторним позовом у зв`язку з чим, обраний прокурором спосіб захисту порушеного права не є належним до правовідносин, що розглядаються.
Відтак, суд зазначає, що вказане свідчить про неможливість задоволення цього позову з огляду на неналежний спосіб захисту та, як наслідок, на відсутність процесуальної можливості дослідження доказів справи та встановлення існування обставин для задоволення чи відмови в задоволенні позову з точки зору його обґрунтованості. Водночас, наведене не позбавляє права позивача/прокурора на звернення з позовом до суду щодо захисту стверджуваного ним порушеного права у спосіб, який забезпечує ефективне відновлення порушеного права.
Отже, враховуючи вищенаведені обставини та положення законодавства, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог з огляду на неналежно обраний прокурором спосіб захисту, що є самостійною підставою для відмови в позові.
Додатковим рішенням Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2025 стягнуто з Хмельницької обласної прокуратури на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус Агро Плюс" 15000,00 грн витрат на професійну правничу допомогу.
Оцінивши докази, надані відповідачем-1 в підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу, в тому числі обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, суд вказав, що відповідачем згідно з вимогами ст.74 ГПК України, доведено надання йому послуг правової допомоги під час розгляду даної справи у Господарському суді Хмельницької області.
Із врахуванням наведеного, приймаючи до уваги визначені ч.5 ст.129 ГПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, оцінюючи складність справи, враховуючи критерії реальності та розумності понесених витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, час витрачений адвокатом, суд дійшов висновку, що відшкодуванню відповідачу підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, як такі, що відповідають критерію розумної необхідності, є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування не матиме надмірний характер. У решті заявлених до відшкодування витрат суд відмовив.
Враховуючи, що саме прокурор звернувся з позовом у даній справі, господарський суд зазначив, що судові витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на Хмельницьку обласну прокуратуру, а не на Хмельницьку обласну раду.
Не погоджуючись з ухваленими рішеннями, заступник керівника Хмельницької обласної прокуратури звернувся з апеляційними скаргами до Північно-західного апеляційного господарського суду, в яких просить рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.11.2025 скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задоволити у повному обсязі; оскаржуване додаткове рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні заяви представника Товариства з обмеженою відповідальністю "Таурус Агро Плюс".
Апелянт зазначає, що у даній справі прокурором не оспорюється правомірність права власності на спірну земельну ділянку, натомість предметом спору є право її користування. У зв`язку з цим до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ч.1 ст.391 ЦК України, тоді як вимоги ч.2 зазначеної статті застосуванню не підлягають. Відтак, ефективним способом захисту порушеного права у цьому випадку є негаторний позов, поданий у порядку, визначеному ст.391 ЦК України, з метою усунення перешкод власнику у користуванні земельною ділянкою.
Таким чином, апелянт вважає безпідставним висновок суду першої інстанції щодо необхідності звернення у цій справі з віндикаційним позовом за правилами ст.387, 388 ЦК України, оскільки право власності прокурором не оспорюється, спірна земельна ділянка не вибувала з володіння власника, а отже підстави для пред`явлення віндикаційного позову у даній справі відсутні.
Прокурор вважає, що суд першої інстанції при ухваленні рішення порушив норми процесуального права, оскільки нерелевантно застосував до обставин цієї справи правові висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 року в справі №359/3373/16-ц, яка стосується визнання незаконними рішень органів державної влади, якщо вони суперечать закону, та скасування таких актів індивідуальної дії. 
Щодо додаткового рішення зауважує, що в оскаржуваному рішенні судом не деталізовано конкретної вартості окремо кожної із наданих послуг, що є складовими суми витрат на професійну правничу допомогу (відповідність їх затвердженому прайсу - послуг тощо). 
Окрім того, прокурор вважає, що наданий акт приймання-передачі послуг свідчить про відсутність у ньому умов (положень) щодо порядку обчислення вартості послуг, наданих адвокатом. За таких обставин у спірних правовідносинах порядок визначення вартості правничої допомоги має здійснюватися з урахуванням вимог законодавства, зокрема, відповідно до критеріїв дійсності, обґрунтованості, розумності та співмірності витрат із ціною позову, а також з урахуванням складності справи та її значення для сторін.
У відповідності до ст.263 ГПК України відповідач-1 подав відзив на апеляційну скаргу, у якому, зокрема, вказує, що зауваження прокурора стосовно того, що право власності на спірну земельну ділянку як таке не порушено жодним чином, не враховують ту обставину, що не порушено право власності відповідача Берездівської сільської ради, а не Хмельницької обласної ради, право власності якої на майно закладу освіти і захищається цим позовом. 
Звертає увагу, що якщо заявник наполягає на захисті права Хмельницької обласної ради на постійне користування землями, то слід нагадати, що право постійного користування земельною ділянкою є речовим правом на чуже майно. Відтак, навіть якщо йдеться про захист права постійного користування, інтерес стосовно якого має Хмельницька обласна рада, то і в цьому випадку має застосовуватися ст.387, 388 ЦК України з урахуванням ст.396 цього Кодексу. Втім, прокурор вказує саме про недопущення незаконного відчуження майна закладу освіти і використання його всупереч освітнім цілям та порядку, визначеному законом. 
Таким чином, вважає, що суд дійшов правильного висновку про неефективність і не належність обраного прокурором способу захисту. 
Крім того, зауважує, що позивачем у даній справі має бути особа, якій видавався державний акт на право постійного користування – Берездівська спеціальна школа, власником якої є Хмельницька обласна рада, а не остання. Суд помилково застосував до цих правовідносин правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 09.08.2023 у справі №924/1283/21, яка є нерелевантною у даній справі. 
З огляду на викладене та зважаючи на неправильне застосування норм матеріального права, водночас погоджуючись із резолютивною частиною рішення суду, відповідач-1 звернув увагу на необхідність зміни рішення в його мотивувальній частині, зокрема, шляхом доповнення її висновками про відмову в позові у зв`язку з відсутністю порушеного права Хмельницької обласної ради, на захист якого прокурором подано позов. 
Щодо доводів апеляційної скарги про скасування додаткового рішення, відповідач-1 зазначає, що наведені прокурором висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 21.09.2023 у справі №922/1832/19 не є подібними до спірних правовідносинах, а тому не підлягають застосуванню. 
Також вказує, що скаржник зазначаючи про неспівмірність стягнутого судом розміру 15000 грн на правничу допомогу та необхідності їх деталізації та розрахунку, не надав жодних доказів на підтвердження такої неспівмірності. 
Зважаючи на викладене, відповідач просив відмовити у задоволенні скарги, а додаткове рішення залишити в силі. 
У судове засідання, призначене на 20.01.2026 року, позивач, відповідач-2, третя особа не забезпечили явку своїх уповноважених представників, хоча належним чином повідомлялися про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги; про причини неявки суд не повідомили. 
Згідно з ч.12 ст.270 ГПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Враховуючи приписи ст.269, 273 ГПК України про межі та строки перегляду справ в апеляційній інстанції, приймаючи до уваги той факт, що явка учасників справи в судове засідання обов`язковою не визнавалася, колегія суддів визнала за можливе розглядати апеляційну скаргу за відсутності представників позивача, відповідача-1 та третьої особи.
Відповідно до ч.1, 4 ст.269 ГПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Розглянувши апеляційні скарги в межах вимог та доводів наведених в них, відзиви на апеляційні скарги, вивчивши матеріали справи, наявні в ній докази, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення місцевим господарським судом, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції при винесенні оскаржуваних судових рішень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів Північно-західного апеляційного господарського суду дійшла наступного висновку.
Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до рішення виконкому Шепетівської районної Ради депутатів трудящих №358 від 15.12.1964 затверджено проект зовнішніх границь земель Берездівської школи-інтернат та вказано видати їй Акт на право користування землею на земельні ділянки, що розташовані серед землекористування с/г артілі "Авангард" с.Берездів в 5 участках загальною площею 18,70 га, яка складається з таких угідь: ріллі 15,31 га, садів 0,86 га, дворів господарських 2,10 га, в т.ч під будовами житловими 0,28 га та будовами господарськими 0,15 га.
Згідно з Актом на право користування землею від 15.12.1964 Берездівській школі-інтернат Шепетівського району надано в постійне користування 18,70 га землі, згідно з доданими планом та описом меж. Із загальної площі відведених земель станом на 01.12.1964 було: орних земель (рілля, городи та залежі) 15,31га, садів 0,86га, дворів та будівель 2,53га.
Відповідно до Рішення четвертої сесії Хмельницької обласної ради №4 від 27.04.1996 внесено зміни до "Переліку об`єктів комунальної власності, для яких суб`єктом права власності є обласна Рада народних депутатів" (додаток №1 до рішення дванадцятої сесії обласної Ради народних депутатів від 14.07.1992 №3), доповнивши розділ П "Народ-освіта" об`єктами згідно з додатку, в тому числі - Берездівська допоміжна школа-інтернат (Славутський район).
15.09.2021 рішенням Хмельницької обласної ради №32-6/2021, вирішено припинити шляхом ліквідації Берездівську спеціальну школу Хмельницької обласної ради, що розташована за адресою: вул.Островського, 47, с.Берездів Славутського р-ну Хмельницької області (код за ЄДРПОУ 23564343).
Рішенням Берездівської сільської ради від 09.06.2022 №19 про надання в оренду земельної ділянки ТОВ "Таурус Агро Плюс", затверджено виготовлену технічну документацію із землеустрою щодо інвентаризації земель та надано ТОВ "Таурус Агро Плюс" в користування на умовах оренди земельну ділянку площею 3,1089 га, терміном на 1 (один) рік, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована с. Берездів на території Берездівської сільської ради. Встановлено орендну плату у розмірі 8% нормативної грошової оцінки земельної ділянки від середньої нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області, що становить 2435,76 грн, а саме 7572,53 грн. Рекомендовано ТОВ "Таурус Агро Плюс" укласти договір оренди земельної ділянки та забезпечити реєстрацію права оренди земельної ділянки відповідно до вимог чинного законодавства. 
17.06.2022 Берездівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області укладено договір з ТОВ "Таурус Агро Плюс" про передачу органами влади в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності в умовах воєнного стану, відповідно до п.1 якого орендодавець надає, а орендар приймає у строкове платне користування земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 3,1089 га, яка розташована с.Берездів, Шепетівського району Хмельницької області.
Договір укладено на 12 (дванадцять) місяців. Після закінчення строку дії договору орендар не має права на поновлення договору оренди землі; а також на укладення договору оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря (п.8 договору).
17.06.2022 сторонами також підписано Акт приймання-передачі земельної ділянки, площею 3,1089 га.
Згідно з Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-5100694762022 від 23.08.2022 земельна ділянка з кадастровим номером 6823980600:01:010:0009 площею 3,1651 га, розташована за адресою: Хмельницька область, Шепетівський район, село Берездів, зареєстрована в реєстрі - 23.08.2022, відноситься до земель житлової та громадської забудови, цільове призначення - 03.02 Для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти, інформація про право власності відсутня.
17.06.2023 Берездівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області та ТОВ "Таурус Агро Плюс" підписано Додаткову угоду до договору про передачу органами влади в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності в умовах воєнного стану, відповідно до п.1 якої сторони погодили викласти п.8 договору у новій редакції, а саме: "Договір укладено на 12 (дванадцять) місяців. Після закінчення строку дії договору орендар має право на поновлення договору оренди землі, а також на укладення договору оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря.".
17.06.2024 Берездівською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області та ТОВ "Таурус Агро Плюс" підписано Додаткову угоду до договору про передачу органами влади в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності в умовах воєнного стану, відповідно до п.1 якої сторони погодили викласти п.8 договору у новій редакції, а саме: "Договір укладено на 12 (дванадцять) місяців. Після закінчення строку дії договору орендар має право на поновлення договору оренди землі, а також на укладення договору оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря.".
23.10.2024 Хмельницька обласна рада листом №1469/01-11 звернулася до Хмельницької обласної прокуратури з проханням перевірити законність використання Берездівською сільською радою земельної ділянки площею 3,1651 га, кадастровий номер 6823980600:01:010:0009, без її передачі у користування будь-яким суб`єктам господарської діяльності, а також законність відмови Берездівській спеціальній школі Хмельницької обласної ради в затвердженні матеріалів з виготовлення проектів землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки в постійне користування для будівництва та обслуговування будівель закладів освіти. Окрім того, обласна рада зауважила, що не затвердження проектів землеустрою відведення земельних ділянок унеможливлює завершення ліквідаційної процедури Берездівської спеціальної школи Хмельницької обласної ради. 
Прокурор, здійснивши перевірку законності використання Берездівською сільською радою земельної ділянки площею 3,1651 га, кадастровий номер 6823980600:01:010:0009, та виявивши факт порушення інтересів держави при користуванні вказаною земельною ділянкою закладу освіти, звернувся з даним позовом до суду. 
Щодо наявності підстав для представництва прокурором інтересів держави та належності позивача в даній справі, судова колегія вважає за необхідне зазначити наступне.
Частиною 3 ст.23 Закону України "Про прокуратуру" визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.
Конституційний Суд України зазначив, що поняття "орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах" означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади (абзац 2 частини 5 рішення Конституційного Суду України у справі за конституційними поданнями Вищого арбітражного суду України та Генеральної прокуратури України щодо офіційного тлумачення положень статті 2 Арбітражного процесуального кодексу України (справа про представництво прокуратурою України інтересів держави в арбітражному суді) від 08.04.1999 № 3-рп/99).
Отже, вирішення питання про орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах, полягає у встановленні органу, який, використовуючи на підставі норм законодавства надані йому повноваження, зобов`язаний з метою захисту інтересів держави вчиняти юридичні дії, що впливають на права та обов`язки суб`єктів спірних правовідносин, зобов`язуючи їх припинити порушення інтересів держави та усунути наслідки цих порушень (зокрема, звертатись до суду з відповідним позовом).
Звертаючись до суду з вимогами про визнання недійсною додаткової угоди від 17.06.2024 до договору передачі органами влади в оренду земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності в умовах воєнного стану від 17.02.2022, а також про зобов`язання повернути земельну ділянку, прокурор визначив позивачем як уповноважений державою орган у спірних правовідносинах - Хмельницьку міську раду.
При цьому, апеляційний суд зауважує, що прокурор не оспорює основний договір, а лише додаткову угоду від 17.06.2024 до нього, якою сторони виклали пункт 8 договору в новій редакції, а саме: "Договір укладено на 12 (дванадцять) місяців. Після закінчення строку дії договору орендар має право на поновлення договору оренди землі, а також на укладення договору оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря.".
Отже, з урахуванням змісту додаткової угоди, прокурор може оспорювати вказаний правочин виключно з підстав, пов`язаних із продовженням строку дії договору.
Обґрунтовуючи належність Хмельницької міської ради як позивача у цій справі, прокурор, зокрема, зазначив, що засновником Берездівської спеціальної школи Хмельницької обласної ради та власником її майна є територіальна громада в особі Хмельницької обласної ради, яка фінансує і контролює діяльність його комунального закладу. Відтак, вважає, що саме цей орган є уповноваженою особою для вжиття представницьких заходів щодо захисту інтересів територіальної громади, які є складовою інтересів держави, пов`язаних із законним та ефективним витрачанням майна закладів освіти. 
Оцінюючи вказані доводи прокурора, колегія суддів враховує, що оспорювана додаткова угода укладена між Берездівською сільською радою (орендодавець) та ТОВ "Таурус Агро Плюс" (орендар). 
Як вбачається з інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №402677822 від 07.11.2024, земельна ділянка з кадастровим номером 6823980600:01:010:0009 площею 3,1651 перебуває у власності Берездівської сільської ради, дата реєстрації права власності - 30.11.2023, підстава реєстрації права власності - Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин», серія та номер: 1423-IX, виданий 28.04.2021. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні.
Разом з тим, відповідно до рішення виконкому Шепетівської районної Ради депутатів трудящих №358 від 15.12.1964 затверджено проект зовнішніх границь земель Берездівської школи-інтернат та вказано видати їй Акт на право користування землею на земельні ділянки, що розташовані серед землекористування с/г артілі "Авангард" с.Берездів в 5 участках загальною площею 18,70 га, яка складається з таких угідь: ріллі 15,31 га, садів 0,86 га, дворів господарських 2,10 га, в т.ч під будовами житловими 0,28 га та будовами господарськими 0,15 га.
Згідно з Актом на право користування землею від 15.12.1964 Берездівській школі-інтернат Шепетівського району надано в постійне користування 18,70 га землі, згідно з доданими планом та описом меж. Із загальної площі відведених земель станом на 01.12.1964 було: орних земель (рілля, городи та залежі) 15,31 га, садів 0,86 га, дворів та будівель 2,53 га.
Відповідно до інформації, викладеної у листах Берездівської сільської ради від 28.11.2024 та Хмельницької обласної ради від 29.11.2024, рішення про припинення права постійного користування землею та/або вилучення у Берездівської спеціальної школи Хмельницької обласної ради земельних ділянок, наданих у постійне користування, не приймались. 
З огляду на викладене, прокурор вказує, що сільська рада, достовірно знаючи, що спірна земельна ділянка використовувалася Берездівською спеціальною школою згідно з актом на право користування землею від 15.12.1964, уклала спірний договір, порушуючи права школи, як землекористувача на титулі права постійного користування. 
Таким чином, фактично позовні вимоги прокурора спрямовані на захист речового права Берездівської спеціальної школи - права постійного користування спірною земельною ділянкою, порушення якого прокурор зазначає як підставу звернення з позовом.
Відповідно до ст.167 ЦК України держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин. Держава може створювати юридичні особи публічного права (державні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом. Держава може створювати юридичні особи приватного права (підприємницькі товариства тощо), брати участь в їх діяльності на загальних підставах, якщо інше не встановлено законом.
Відповідно до п.4 ст.1 Закону України "Про повну загальну середню освіту" заклад загальної середньої освіти - юридична особа, основним видом діяльності якої є освітня діяльність, що провадиться на певному рівні (рівнях) повної загальної середньої освіти.
Положеннями ч.1 ст.31 Закону України "Про повну загальну середню освіту" визначено, що юридична особа має статус закладу загальної середньої освіти, якщо основним видом її діяльності є освітня діяльність, що здійснюється на одному чи декількох рівнях повної загальної середньої освіти. 
Заклад загальної середньої освіти має право набувати майнові та немайнові права, нести обов`язки, виступати стороною у судовому процесі, мати у власності кошти та інше майно відповідно до законодавства. 
Заклад загальної середньої освіти має самостійний баланс, розрахункові та інші рахунки у фінансових установах і банках державного сектору та може мати бланки, печатки та штампи із своїм найменуванням та символікою.
Згідно п.1.1. статуту Берездівської спеціальної школи Хмельницької обласної ради, вона є правонаступником – Берездівської спеціальної загальноосвітньої школи-інтернату Хмельницької обласної ради. Це заклад загальної середньої освіти, що забезпечує здобуття загальної середньої освіти для дітей з порушенням інтелектуального розвитку. Перебуває у комунальній власності, є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Хмельницької області. 
Пунктом 1.5. статуту визначено, що засновником спеціальної школи є Хмельницька обласна рада. 
Відповідно до п.1.7. статуту, спеціальна школа є юридичною особою, має самостійний баланс, печатку, ідентифікаційний код, інші реквізити відповідно до чинного законодавства України. Має право відкривати рахунки у відповідних установах, укладати правочини, господарські договори і угоди, набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, бути позивачем та відповідачем у суді. Спеціальна школа самостійно приймає рішення і здійснює діяльність в межах своєї компетенції, передбаченої чинним законодавством України та цим Статутом. 
Положеннями статті 80 ЦК України передбачено, що юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. 
Положеннями ч.2 ст.4 ГПК України передбачено, що юридичні особи та фізичні особи-підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
Відповідно до ч.1 ст.41 ГПК України, у справах позовного провадження учасниками справи є сторони та треті особи.
Згідно з ч. 1, 3, 4 ст.45 ГПК України, сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені у статті 4 цього Кодексу. 
Позивачами є особи, які подали позов або в інтересах яких подано позов про захист порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. Відповідачами є особи, яким пред`явлено позовну вимогу.
Предметом позову є певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, що одночасно становить спосіб захисту порушеного права, а підставою позову є факти, які обґрунтовують вимогу про захист права чи законного інтересу позивача у справі.
У пункті 7.17 постанови Великої Палати Верховного Суду від 25.06.2019 у справі №910/17792/17 викладено висновок щодо застосування ст.21 ГПК України (у редакції, чинній до 14.12.2017), яка за змістом є подібною до норми ст.45 чинного ГПК України: "За змістом наведеної норми сторони - це суб`єкти матеріально-правових відносин, які виступають на захист своїх інтересів і на яких поширюється законна сила судового рішення. Позивачем є особа, яка має право вимоги (кредитор), а відповідачем - особа, яка повинна виконати зобов`язання (боржник). При цьому відповідач має бути такою юридичною чи фізичною особою, за рахунок якої, в принципі, можливо було б задовольнити позовні вимоги. З огляду на зміст наведених норм захисту в судовому порядку підлягають порушене право й охоронювані законом інтереси саме від відповідача". 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу, що поняття "сторона у спорі" може не бути тотожним за змістом поняттю "сторона у процесі": сторонами в процесі є такі її учасники, як позивач і відповідач; тоді як сторонами у спорі є належний позивач і той належний відповідач, до якого звернута чи має бути звернута відповідна матеріально-правова вимога позивача. Такі висновки сформульовані у постановах Верховного Суду від 14.11.2018 у справі №183/1617/16, від 29.05.2019 у справі №367/2022/15-ц, від 09.02.2021 у справі №635/4741/17. 
Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд зауважує, що Берездівська спеціальна школа Хмельницької обласної ради є самостійною юридичною особою, наділеною власною цивільною правоздатністю і дієздатністю, тобто здатністю від свого імені набувати майнових та особистих немайнових прав, нести обов`язки, а також самостійно брати участь у правовідносинах, бути позивачем та відповідачем у суді.
Таким чином, Берездівська спеціальна школа Хмельницької обласної ради може самостійно звертатись до суду та заявляти позовні вимоги на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів. 
Натомість, як вбачається з матеріалів справи, Берездівська спеціальна школа Хмельницької обласної ради залучена до справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача. 
Будь-яких доказів наявності у Хмельницької обласної ради повноважень на представництво інтересів комунального закладу ні прокурор, ні позивач суду не надали.
Відповідно до положень ст.170 ЦК України держава у цивільних відносинах діє через органи державної влади, а не через державні, комунальні підприємства чи заклади, які не мають статусу суб`єкта владних повноважень.
На відміну від прокурора та органів, через які діє держава, юридичні особи, які не є такими органами, діють як самостійні суб`єкти права - учасники правовідносин. Конституцією України та Законом України "Про прокуратуру" не передбачена можливість прокурора здійснювати процесуальні та інші дії, спрямовані на захист інтересів юридичних осіб (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23.11.2021 у справі №359/3373/16-ц (п.83)). 
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 25.06.2019 у справі №910/17792/17 зазначила, що не можна покладати на третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, будь-які матеріально-правові обов`язки, а також установлювати чи захищати їх права, тобто винести рішення або ухвалу суду про права чи обов`язки цих третіх осіб.
У постановах від 31.10.2019 у справі №923/675/18, від 25.09.2024 року у справі №905/1263/23 Верховний Суд дійшов висновку, що прокурор наділений правом на звернення до суду з вимогами саме на користь позивачів, а не третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, а позовні вимоги про зобов`язання виконати будь-які дії чи стягнути кошти на користь третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, чинним ГПК не передбачено. 
Разом з тим, апеляційний суд враховує, що позовна вимога у цій справі про повернення земельної ділянки має віндикаційний характер, оскільки спрямована на відновлення права володіння та користування спірною земельною ділянкою, що не було враховано судом першої інстанції.
Окрім того, вимога про повернення земельної ділянки заявлена виключно до ТОВ "Таурус Агро Плюс" як орендаря із зареєстрованим правом оренди, а не до Берездівської сільської ради як зареєстрованого власника земельної ділянки, у зв`язку з чим така вимога фактично спрямована на захист права постійного користування Берездівської спеціальної школи від порушень з боку орендаря.
Водночас, прокурором визначено позивачем Хмельницьку обласну раду, яка не наділена жодним речовим правом щодо спірної земельної ділянки та не заявляла вимог про визнання за нею такого права. За таких обставин позовна вимога про повернення земельної ділянки на користь Хмельницької обласної ради заявлена прокурором безпідставно.
Відсутність у прохальній частині позовної заяви конкретизації, на користь кого саме підлягає поверненню земельна ділянка, не впливає на висновок суду щодо наміру прокурора забезпечити повернення земельної ділянки саме Хмельницькій обласній раді, оскільки остання є єдиним позивачем у даному спорі, а відповідно до вимог ст.4 ГПК України позовна вимога може бути заявлена виключно для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів позивача.
Із урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що подання прокурором в інтересах держави в особі Хмельницької обласної ради позову не призведе до відновлення інтересів держави в особі визначеного прокурором позивача, оскільки у разі встановлення порушень у користуванні спірною земельною ділянкою та наявності правових підстав для задоволення позовних вимог така земельна ділянка підлягає поверненню Берездівській спеціальній школі як постійному користувачу, про порушення прав якої зазначає прокурор у позові, а не Хмельницькій обласній раді.
Окрім того, апеляційний суд зазначає, що повноваження Хмельницької обласної ради щодо фінансування, управління та контролю діяльності комунального закладу, а також контролю за законністю й ефективністю використання майна, мають публічно-управлінський характер і не можуть слугувати підставою для заміни особи, чиї порушені речові права на спірну земельну ділянку підлягають судовому захисту та відновленню у визначений прокурором спосіб.
Зважаючи на викладене, виходячи з визначених прокурором підстав та предмету позову, колегія суддів вважає, що Хмельницька обласна рада не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто вказана особа є неналежним позивачем. 
Пред`явлення позову неналежним позивачем є самостійною та достатньою підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.
Верховний Суд у своїх постановах зазначав, що у випадку, якщо суд встановить, що визначений прокурором позивач не є органом, уповноваженим державою на захист її інтересів у спірних правовідносинах, тобто відбулося звернення прокурора в інтересах неналежного позивача, це має процесуальним наслідком відмову в задоволенні відповідного позову (подібний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 05.10.2021 у справі №925/1214/19, від 16.02.2022 у справі №904/1407/21, від 19.05.2022 у справі № 904/5558/20). 
Таким чином, з огляду на те, що метою подання позову є фактично захист прав та інтересів третьої особи – Берездівської спеціальної школи як окремої юридичної особи, а не позивача у справі (Хмельницької обласної ради), апеляційний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для відмови в задоволенні позову у повному обсязі.
Застосування судом першої інстанції висновків Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 09.08.2023 у справі №924/1283/21, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки у зазначеній справі були встановлені інші фактичні обставини, відмінні від обставин цієї справи, у зв`язку з чим викладені в ній правові висновки не є релевантними для спірних правовідносин.
Враховуючи встановлення факту неналежності позивача у даній справі, що є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову, апеляційний суд не надає правової оцінки спірним правовідносинам. 
Колегія суддів також зауважує, що Берездівська спеціальна школа Хмельницької обласної ради, яка ще не припинена як юридична особа, має право самостійно звернутися із відповідним позовом для захисту своїх порушених прав та інтересів. 
Згідно п.2 ч.1 ст.275 ГПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення у відповідній частині або змінити рішення.
За приписами п.1, 4 ст.277 ГПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є, зокрема, нез`ясування обставин, що мають значення для справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Відповідно до ч.4 ст.277 ГПК України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.
Зважаючи на порушення судом першої інстанції вимог процесуального закону щодо всебічності, повноти та об`єктивності з`ясування обставин справи, та як наслідок відсутність висновку про неналежність позивача у даній справі, що є самостійною підставою для відмови у позові, колегія суддів вважає за необхідне, відповідно до ч.4 ст.277 ГПК України, змінити мотивувальну частину рішення суду першої інстанції та викласти її в редакції даної постанови.
При цьому, судовий збір за подачу апеляційної скарги залишається за скаржником згідно ст.129 ГПК України, оскільки зміна мотивувальної частини оскаржуваного рішення та викладення її в редакції даної постанови, ніяким чином не відновлює будь-які права позивача.
Щодо оскарження додаткового рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає за необхідне вказати наступне. 
Як вбачається з матеріалів справи, відповідач-1 звернувся до суду першої інстанції з заявою про стягнення солідарно із прокуратури та позивача 55000,00 грн понесених витрат на професійну правничу допомогу.
03.06.2025 між адвокатом Ярошем В.Ю. та ТОВ "Таурус Агро Плюс" (клієнт) було укладено договір про надання професійної правничої допомоги №б/н, згідно з п.1.1., 1.2. якого на адвоката покладається обов`язок надавати необхідну правничу допомогу щодо захисту прав та інтересів клієнта у господарських справах за позовами прокурорів, учасниками яких буде клієнт. Правова допомога згідно цього договору передбачає зокрема підготовку необхідних процесуальних документів, а також представництво адвокатом інтересів клієнта у судах. 
Згідно з п.3.1., 3.2. договору, сторони дійшли згоди з приводу порядку, умов розрахунку розміру гонорару, що з метою конфіденційності, вирішили вказати в додатку до цього договору. Правнича допомога розглядається сторонами належною та якісною не залежно від того позитивного результату, якого вдалося досягти в суді, представництво у якому здійснювалося адвокатом.
13.06.2025 сторонами підписано додаток до договору про надання професійної правничої допомоги від 03.06.2025, відповідно до умов якого, результатом правничої допомоги із представництва клієнта у справі №924/546/25 у суді, має бути відмова у позові (п.1). 
Згідно з п.3 додатку, розмір гонорару за надання зазначеної професійної правничої допомоги у вказаній справі №924/546/25 складатиме 55000,00 грн. Гонорар є фіксованим і не залежить від кількості судових засідань та підготовлених адвокатом документів. У будь якому випадку, професійна правнича допомога вважається наданою, а договір про її надання виконаний адвокатом у разі ухвалення рішення, яким у задоволенні позову прокурора буде відмовлено.
Відповідно до п.4 додатку, факт надання допомоги оформляється актом приймання-передачі наданих послуг.
07.11.2025 сторонами підписано акт приймання-передачі наданих послуг, відповідно до п.1 якого, враховуючи, що результатом правничої допомоги із представництва клієнта у справі 924/546/25 у суді мала бути відмова у позові, з огляду на ухвалення судом відповідного рішення, яким у позові у цій справі було відмовлено, сторони визнають, що адвокат надав клієнту правничу допомогу у суді у справі №924/546/25, що включає підготовку необхідних процесуальних документів та представництво, що зумовило відповідну відмову, а клієнт прийняв такі надані послуги: попереднє опрацювання матеріалів позову, підготовка відзиву, підготовка адвокатських запитів, підготовка та подання звернень з процесуальних питань, безпосередня участь у судових засіданнях, вартість 55000,00 грн.
Окрім того, у підтвердження заявлених витрат на професійну правничу допомогу у сумі 55000,00 грн представником відповідача надано також копії ордеру Серія ВХ №1099307 від 17.06.2025 та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №478 від 30.06.2010. 
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідачем-1 згідно з вимогами ст.74 ГПК України, доведено надання йому послуг правової допомоги під час розгляду справи №924/546/25 у Господарському суді Хмельницької області.
За змістом п.1 ч.2 ст.126, ч.8 ст.129 ГПК України розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Отже, витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19 та від 22.11.2019 у справі № 910/906/18.
Відповідно до ч. 4 ст.126 ГПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Зважаючи на викладене, а також приймаючи до уваги визначені ч.5 ст.129 ГПК України критерії для здійснення розподілу судових витрат, безпосередньо та причинно пов`язаних з розглядом справи, проаналізувавши подані заявником докази в підтвердження понесених витрат, оцінюючи складність справи, враховуючи критерії реальності та розумності понесених витрат, їх обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, характеру та обсягу наданих адвокатом послуг, час витрачений адвокатом, апеляційний суд вважає вірним висновок суду першої інстанції, що відшкодуванню відповідачу-1 підлягають витрати на правничу допомогу у розмірі 15000,00 грн, як такі, що відповідають критерію розумної необхідності, є співмірними із виконаною адвокатом роботою, а їх відшкодування не матиме надмірний характер. 
Згідно з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладеною в п.8.31, 8.32 постанови від 05.10.2022 року у справі №923/199/21, прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, набуває статусу сторони у справі - позивача лише у випадках, передбачених відповідним процесуальним законом, однак у разі відкриття провадження у справі за поданим ним позовом, він має ті ж права та обов`язки, що їх має позивач, за винятком права укладати мирову угоду. З урахуванням наведеного, звертаючись із позовом в інтересах держави, прокурор є суб`єктом сплати судового збору та самостійно здійснює права та виконує обов`язки, пов`язані з розподілом судових витрат.
Враховуючи, що саме прокурор звернувся з позовом у даній справі, колегія суддів погоджується з господарським судом, що судові витрати на професійну правничу допомогу слід покласти на Хмельницьку обласну прокуратуру, а не на Хмельницьку обласну раду.
Доводи апелянта щодо відсутності деталізації вартості кожної окремої наданої послуги не заслуговують на увагу, оскільки відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар адвоката може встановлюватися як у фіксованому розмірі, так і на погодинній основі, за домовленістю адвоката з клієнтом. Обрання сторонами фіксованого розміру гонорару не передбачає обов`язку деталізації вартості кожної окремої дії адвоката, що спростовує відповідні доводи скаржника.
При цьому, апелянтом не наведено доводів і не подано доказів того, що розмір заявленого гонорару є явно неспівмірним, необґрунтованим або таким, що не відповідає принципу розумності.
Отже, колегія суддів дійшла висновку про відсутність правових підстав для задоволення апеляційної скарги прокурора на додаткове рішення, а відтак додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2025 підлягає залишенню без змін.
Керуючись ст.269, 270, 273, 275, 276, 277, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північно-західний апеляційний господарський суд

УХВАЛИВ:

1. Апеляційні скарги Заступника керівника Хмельницької обласної прокуратури на рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.11.2025 та додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2025 у справі №924/546/25 залишити без задоволення. 
2. Рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.11.2025 у справі №924/546/25 змінити у мотивувальній частині та викласти її в редакції даної постанови. 
3. У решті рішення Господарського суду Хмельницької області від 06.11.2025 у справі №924/546/25 залишити без змін. 
4. Додаткове рішення Господарського суду Хмельницької області від 18.11.2025 у справі №924/546/25 залишити без змін. 
5. Постанова набирає законної сили з дня її ухвалення і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строк, передбачений ст.286-291 Господарського процесуального кодексу України.

Повна постанова складена "27" січня 2026 р.

Головуючий суддя Мельник О.В. 

Суддя   Петухов М.Г. 

Суддя   Бучинська Г.Б.