ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
27 листопада 2025 року
м. Київ
справа № 715/1413/23
провадження № 51-4863км24
Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої                                                 ОСОБА_1 
суддів                                                          ОСОБА_2 , ОСОБА_3 
за участю:
секретаря судового засідання             ОСОБА_4 
прокурора                                                   ОСОБА_5 
розглянула в судовому засіданні касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 на вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 1 лютого 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 30 липня 2024 року в кримінальному провадженні стосовно 
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 ,
засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 291 Кримінального кодексу України (далі - КК).
Короткий зміст оскаржених судових рішень та встановлені обставини
За вироком Глибоцького районного суду Чернівецької області від 1 лютого 2024  року, залишеним без змін ухвалою Чернівецького апеляційного суду від 30  липня 2024 року, ОСОБА_7 було засуджено за ст. 291 КК до покарання у  виді позбавлення волі на строк 2 роки.
Вирішено цивільний позов, питання щодо речових доказів, процесуальних витрат та заходів забезпечення в кримінальному провадженні. 
ОСОБА_7 було визнано винуватим у вчиненні за викладених у вироку обставин порушення чинних на транспорті правил, що спричинило загибель людини та інші тяжкі наслідки.
Як установив суд, 9 грудня 2022 року о 19:20 ОСОБА_7 не додержав пунктів 7.3, 10.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), зокрема, керуючи в стані алкогольного сп`яніння необладнаним ліхтарями гужовим транспортом (возом, запряженим двома кіньми), рухаючись у межах смт Глибока Чернівецького району Чернівецької області й виконуючи поворот наліво, не надав дороги автомобілю марки «Volkswagen Passat» (д. р. н. НОМЕР_1 ) під керуванням неповнолітнього ОСОБА_8 , котрий рухався назустріч. У зв`язку з допущеними засудженим порушеннями ПДР відбулося зіткнення з указаним автомобілем, унаслідок чого неповнолітні пасажири: ОСОБА_9 загинув від ускладнень відкритого перелому кісток черепа, а ОСОБА_10 отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді двостороннього перелому нижньої щелепи.
У порядку виконання вироку Рівненський районний суд Рівненської області ухвалою від 1 липня 2025 року на підставі ст. 82 КК замінив невідбуту ОСОБА_7 частину покарання у виді позбавлення волі строком 1 рік 1 місяць 14 днів більш м`яким - у виді виправних робіт із відрахуванням 20 % заробітку в  доход держави на строк 1 рік 1 місяць 14 днів.
Вимоги касаційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
У касаційній скарзі захисник ОСОБА_6  просить на підставах, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), скасувати вирок і постановлену 30 липня 2024 року ухвалу стосовно ОСОБА_7 , а кримінальне провадження - закрити згідно з п. 2 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу. Суть доводів зводиться до того, що оспорювані рішення суперечать ст. 370 КПК, висновки судів попередніх інстанцій не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, таке зумовило неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і необґрунтоване призначення засудженому покарання. За твердженням скаржника, дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) сталася через перевищення швидкості й  порушення пунктів 12.3, 12.4 ПДР водієм автомобіля «Volkswagen Passat», що  не отримало належної правової оцінки, також було залишено поза увагою результати комісійної інженерно-транспортної експертизи від 28 червня 2024  року. Заперечуючи створення ОСОБА_7 перешкоди для руху автомобіля, автор скарги наполягає на тому, що зіткнення не відбулося би за умови додержання водієм ОСОБА_8 швидкісного режиму. Як уважає захисник, у діянні ОСОБА_7 відсутній склад злочину, передбаченого ст. 291 КК, а тому справу необхідно закрити, чого суди не зробили. 
Учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення не  надходило. Засуджений ОСОБА_7 поінформував, що не бажає брати участі в судовому засіданні.
Позиції учасників судового провадження
У суді касаційної інстанції прокурор заперечив обґрунтованість касаційних вимог сторони захисту. 
Мотиви Суду
Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи, викладені в касаційній скарзі, колегія суддів дійшла таких висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в  межах касаційної скарги і не уповноважений досліджувати докази, перевіряти фактичні обставини кримінального провадження, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.Ревізуючи правильність застосування норм права, колегія суддів виходить із фактів, установлених судами попередніх інстанцій.
У поданій скарзі захисник, серед іншого, заперечує висновки судів щодо фактичних обставин кримінального провадження. Однак перевірка цього не належить до повноважень суду касаційної інстанції згідно зі ст. 433 вказаного Кодексу.
Аргументи скаржника про незаконність засудження ОСОБА_7 не можна визнати прийнятними.
Як убачається з матеріалів справи, обвинувальний вирок є обґрунтованим, його ухвалено на підставі об`єктивного з`ясування всіх обставин, що належать до  предмета доказування, котрі підтверджено фактичними даними, дослідженими та перевіреними у змагальній процедурі під час розгляду провадження, які оцінено судом відповідно до ст. 94 КПК.
Зокрема, висновку про вчинення засудженим кримінального правопорушення проти безпеки руху та експлуатації транспорту місцевий суд дійшов на підставі аналізу показань допитаних у судовому засіданні як обвинуваченого ОСОБА_7 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_8 , ОСОБА_14 , експертів ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 ; даних, що містяться в протоколах: огляду місця ДТП та місця події від  9 грудня 2022 року, зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що  мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, чи засобів фото-, кінозйомки, відеозапису від 12 грудня 2022 року, слідчих експериментів із ОСОБА_7 , ОСОБА_18 , ОСОБА_8 , ОСОБА_13 ; відомостей у висновках судових інженерно-транспортних, фототехнічних, токсикологічної, судово-медичних експертиз від  23  грудня 2022 року № СЕ-19/126-22/8937-ІТ, від 28 грудня 2022  року № СЕ-19/126-22/8938-ІТ, від 5  січня 2023 року № CЕ-19/126-23/68-ФП, від 27 березня 2023 року № СЕ-19/126-23/2535-ІТ, від 15  грудня 2023 року № 1842, від 6  січня 2023 року № 886, від 12 січня 2023 року № 28, зміст яких відображено у вироку.
Разом із цим, здійснюючи провадження суд з`ясував позицію ОСОБА_7 , котрий повністю визнав свою провину; підтвердив, що в стані алкогольного сп`яніння керував гужовим транспортом без ліхтарів попри темряву й туман; перед поворотом бачив світло фар зустрічного автомобіля, однак продовжив маневр, сподіваючись встигнути перетнути проїжджу частину, і на зустрічній смузі руху відбулося зіткнення.
Обстановку та обставини ДТП засуджений також відтворив під час слідчого експерименту із залученням захисника. 
На відміну від міркувань у касаційній скарзі, у кримінальному провадженні наявні докази, які дозволили суду встановити обставини, що за ст. 91 цього Кодексу належать до предмета доказування. 
Дотримуючись вимог статей 84-86 КПК суд слушно взяв до уваги результати автотехнічної експертизи № СЕ-19/126-23/2535-ІТ, проведеної з використанням вихідних даних, здобутих у ході огляду місця ДТП, слідчих експериментів із водіями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та пасажиром ОСОБА_18 , а також відомостей, зафіксованих на відеозаписах камери спостереження. Згідно з  висновком від 27 березня 2023 року безпосередньою причиною ДТП є  невідповідність дій водія ОСОБА_7 пунктам 7.3 та 10.1 ПДР, які вимагають від керманича гужовим транспортом у темну пору доби й умовах недостатньої видимості увімкнути ліхтарі, перед початком руху, зміною напрямку чи перестроюванням переконатися в безпечності цього, не створювати перешкод або небезпеки іншим учасникам руху. За матеріалами справи, при дослідженні дорожньої ситуації не залишилося без відповіді питання причинного зв`язку з ДТП перевищення допустимої швидкості водієм  ОСОБА_8 . З огляду на співвідношення зупиночного шляху автомобіля та відстані видимості гужового транспорту експерт виснував про відсутність в ОСОБА_8 технічної можливості уникнути зіткнення, у тому числі в разі додержання встановленої п. 12.4 ПДР швидкості. Свої висновки експерт ОСОБА_15 підтвердив під час допиту в судовому засіданні. 
Виконуючи правила ч. 6 ст. 22 КПК, місцевий суд дослідив й оцінив представлений стороною захисту протилежний висновок автотехнічної експертизи від 26 червня 2023 року. Її результати були відкинуті, оскільки покладені в основу окремі вагомі вихідні дані не відповідали об`єктивно встановленим фактам. Як показав у суді експерт ОСОБА_17 , він вирішував питання в ситуації необмеженої видимості, за  зворотної умови й урахування відстані, на якій водій реально побачив гужовий транспорт, висновки щодо можливості уникнути зіткнення були б інакшими. 
Докладно зіставивши зібрані в справі докази, суд першої інстанції дійшов переконання, що наслідки ДТП у вигляді загибелі пасажира  ОСОБА_9 та  травмування пасажира ОСОБА_11 перебувають у прямому причинному зв`язку з порушенням ОСОБА_7 пунктів 7.3, 10.1 ПДР. Адже засуджений у  темну пору доби та в умовах недостатньої видимості пересувався на гужовому транспорті без увімкнутих ліхтарів, які би позначили підводу для інших учасників дорожнього руху; виконуючи поворот, хоча і бачив зустрічний автомобіль, не  переконався в безпечності маневру і створив перешкоду (небезпеку) на смузі руху водія ОСОБА_8 . 
Тож за встановлених фактичних обставин кримінального провадження правових підстав для його закриття суд не мав, а вчинене ОСОБА_7 діяння правильно кваліфікував за ст. 291 КК.
Посилання захисника на хибне тлумачення поняття «перешкода для руху» не  корелюється з точним змістом п. 10.1 ПДР, котрий включає обов`язок водія не створювати іншим учасникам руху як перешкод, так і небезпеки.
Аргументів щодо несправедливості застосованого до засудженого заходу примусу в поданій скарзі не міститься.
Крім того, подібні викладеним у касаційній скарзі доводи про незаконність засудження ОСОБА_7 були предметом ревізії в апеляційному порядку. Переглянувши вирок з додержанням правил статей 404, 405 КПК, суд апеляційної інстанції ретельно перевірив усі аргументи сторони захисту, дав на них вичерпні  відповіді й умотивовано з посиланням на конкретні докази визнав необґрунтованими подані скарги. 
Водночас необхідно зазначити, що використовуючи свої процесуальні повноваження апеляційний суд за клопотанням захисника ОСОБА_6 призначив комісійну інженерно-транспортну експертизу, яку теж урахував. Згідно з висновком від 28 червня 2024 року № СЕ-19/126-24/5865-ІТ за наявного комплексу вихідних даних причиною ДТП є невідповідність дій водія ОСОБА_7 пунктам 7.3, 10.1 ПДР, а порушення водієм ОСОБА_8 пунктів 12.3, 12.4 ПДР не перебуває в причинному зв`язку з пригодою; останній мав би технічну можливість уникнути зіткнення при рухові з допустимою швидкістю 50 км/год лише за умови увімкнутих ліхтарів на гужовому транспорті.
Отже, згадане дослідження теж не на користь позиції скаржника про відсутність у діянні засудженого складу кримінального правопорушення. 
Зміст постановленої ухвали узгоджується з положенням ст. 419 КПК.
Таким чином, істотних порушень норм права, які тягнуть за собою обов`язкове скасування оспорюваних судових рішень і закриття кримінального провадження, про що йдеться в поданій скарзі, під час касаційного розгляду не встановлено.
Тому касаційну скаргу необхідно залишити без задоволення.
Керуючись статтями 433, 436, 441, 442 КПК, колегія суддів
ухвалила:
Вирок Глибоцького районного суду Чернівецької області від 1 лютого 2024 року та ухвалу Чернівецького апеляційного суду від 30 липня 2024 року стосовно ОСОБА_7 залишити без зміни, а касаційну скаргу захисника ОСОБА_6 - без задоволення.
Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає.
Судді: 
 
ОСОБА_1                                           ОСОБА_2                                        ОСОБА_3