Справа № 629/2618/25
Номер провадження 2/629/33/26 
РIШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.01.2026 року м.Лозова
Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Мицик С.А., за участю секретаря судового засідання – Хворостинка А.В., позивачки- ОСОБА_1 , представника позивачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , представника відповідача- ОСОБА_3 , представника третьої особи- Лобенко Т.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , які діють за себе та як законні представники малолітньої ОСОБА_6 , до Лозівської міської ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про визнання права користування квартирами,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 звернулись до суду з позовом до Лозівської міської ради Харківської області, третя особа Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, про визнання права користування квартирами. В обгрунтування позовних вимог зазначили, що 15 березня 2001 року на ім?я ОСОБА_7 був виданий ордер N?12 на право зайняття окремої квартири АДРЕСА_1 , відповідно до Рішення загальних зборів СПК Миронівка N? 1 від 27 лютого 2001 року, на родину з 2 осіб, враховуючи дружину ОСОБА_8 , 1948 року народження. З часом кількість членів сім?ї збільшилася до 3 осіб. З ними в однокімнатній квартирі стала проживати мати ОСОБА_1 - ОСОБА_9 . Коли по сусідству звільнилася однокімнатна квартира N? 1, користувач якої ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 подала заяву до виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради з проханням виділити їм цю квартиру додатково на сім?ю з 3 осіб, враховуючи, що ОСОБА_9 паралізована. Квартира АДРЕСА_2 , була прийнята до житлового фонду Краснопавлівської селищної ради Рішенням виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області N? 295 від 26.07.2007 року після смерті користувача ОСОБА_10 , та виділена ОСОБА_1 відповідно до Рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області N?296 від 26.07.2007 року. У них забрали ордер, який був виданий ОСОБА_7 , сім?я якого складається з 2 осіб, на право зайняття окремої квартири АДРЕСА_1 , площею 24 кв.м (зберігається в архіві), а видали інший ордер на ім?я ОСОБА_7 , сім?я якого складається з 3 осіб, на право зайняття 4 кімнат площею 48,0 кв.м в окремій квартирі АДРЕСА_1 . Відповідно до ордера до складу сім`ї входять 1. ОСОБА_7 - гл. сім?ї; 2. ОСОБА_1 – дружина; 3. ОСОБА_9 – теща. В ордері за N? 1142 зазначено, що він виданий на підставі рішення виконкому N? 295 від 26.06.2007 року, але Краснопавлівською селищною радою квартиру N? 1 було прийнято до житлового фонду на підставі Рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області N? 295 від 2007 року, а виділено на підставі рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області N? 296 від 26.07.2007 року. 3 відповіді архівного відділу Лозівської районної військової адміністрації Харківської області від 31.12.2024 року N? 01-41/127 вбачається, що за період з 2001 року по 2020 рік відсутні рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області про об?єднання квартир N? 1 та АДРЕСА_3 та зміну нумерації цих квартир. З 26 липня 2007 року та до теперішнього часу ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та їхня донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з жовтня 2017 року та до теперішнього часу користуються квартирами N?l та АДРЕСА_1 . Квартири об?єднані спільним сполученням (між квартирами є двірний отвір) та мають єдиний електролічильник. Квартири знаходяться в одноповерховому жиловому будинку з черепашника, 1977 року забудови. Є пічне опалення та електрика, підведено воду. Житлових кімнат 2 (дві), житлова площа квартир 26,6 кв.м, загальна площа - 65,6 кв.м. Місце проживання ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстроване за адресою: квартира АДРЕСА_1 . За цією ж адресою зареєстроване місце проживання членів сім?ї: ОСОБА_1 з 11.03.1997 року, ОСОБА_4 з 25.10.2017 року, ОСОБА_5 з 11.04.2017 року, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , -з 25.10.2017 року. 3гідно акту обстеження представниками Краснопавліського старостинського округу Лозівської міської територіальної громади Харківської області матеріально-побутових умов сім?ї ОСОБА_1 від 21 січня 2025 року,- вона та члені її сім`ї: онук ОСОБА_4 , дружина онука ОСОБА_5 , та праонука ОСОБА_6 проживають у квартирі АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 . Відповідно до записів погосподарських книг по селу Миронівка Лозівського району Харківської області за період з 1996 по 2010 роки ОСОБА_7 був наймачем квартири АДРЕСА_1 , що підтверджується довідкою Краснопавлівського старостинського округу від 17.12.2024 за N? 329/15.17-20. Також ОСОБА_7 був наймачем квартири АДРЕСА_5 за даними погосподарського обліку в погосподарських книгах по селу Миронівка за 2006-2010 роки, за 2011-2015 роки, за 2016-2023 роки, що підтверджується листом-відповіддю Виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28.02.2025 N? C-305. Також у листі-відповіді зазначається, що за даними погосподарського обліку (книга на 2024-2031 роки по АДРЕСА_2 записана за ОСОБА_1 відповідно до рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селишної ради Лозівського району Харківської області від 26.07.2007 N?296 значилась за ОСОБА_10 . У зв?язку з тим, що ордер за N? 1142 від 03.07.2007 року на ім?я ОСОБА_7 , сім?я якого складається з 3 осіб, на право зайняття 4 кімнат, площею 48,0 кв.м в окремій квартирі АДРЕСА_3 має значні помилки у визначенні дати та місяця, неточності щодо площі квартири, враховуючи той факт, що не виносилися рішення про об?єднання квартир N? 1 і N? 2 та про зміну нумерації цих квартир, а також у зв?язку зі смертю наймача квартири ОСОБА_7 , постає питання про необхідність визнання за ОСОБА_1 та членами її сім?ї: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , та малолітньою ОСОБА_6 права користування квартирами N?1 та АДРЕСА_1 . Враховуючи викладене, просили визнати за ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 право користування квартирами N?1 та АДРЕСА_1 .
У відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 89-90) представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 зазначив, що посилання відповідача на відсутність у нього відповідних рішень або документів не спростовує факту законного набуття та користування позивачем житловими приміщеннями. Ордер на право зайняття квартири є належним та достатнім правовстановлюючим документом для вселення та користування житлом. 15 березня 2001 року на ім`я ОСОБА_7 був виданий ордер №12 на квартиру АДРЕСА_1 , відповідно до рішення загальних зборів СПК «Миронівка» №1 від 27.02.2001 року. Після смерті користувача сусідньої квартири АДРЕСА_4 ( ОСОБА_10 ) позивачка ОСОБА_1 звернулася з офіційною заявою до виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради з проханням виділити їй це приміщення у зв`язку з розширенням сім`ї. На підставі розгляду цього звернення раніше виданий ордер був відкликаний, а новий ордер видано на родину з трьох осіб із загальною площею 48 кв.м., що включає квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 . Отже, сам факт видачі нового ордера свідчить про те, що питання було розглянуте відповідним органом місцевого самоврядування (виконкомом селищної ради), а рішення фактично реалізовано — сім`ї було надано житлове приміщення більшої площі. Квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 були об`єднані в одне житлове приміщення шляхом створення сполучення між ними, мають спільний вхід, єдину систему електропостачання та один лічильник, що підтверджує фактичне об`єднання та спільне використання приміщень уже протягом понад 15 років. Ордер є чинним і не скасованим, а сам факт відсутності у Лозівської міської ради інформації про рішення, прийняті ще виконкомом Краснопавлівської селищної ради у 2001 році, не може нівелювати права, набуті громадянами на законних підставах. Посилання на те, що об`єднання квартир має оформлятися як реконструкція, є помилковим і юридично нерелевантним, оскільки мова не йде про самовільну перебудову чи зміну конструкцій будівлі, а про законне приєднання житлової площі на підставі рішення уповноваженого органу та виданого ордера. Позивач не здійснював самовільних дій, а лише користується приміщенням, яке було офіційно надане. Таким чином ордер є належним доказом законного надання та користування об`єднаним житловим приміщенням площею 48 кв.м. Відсутність у відповідача документів або інформації не є доказом відсутності самого рішення і не позбавляє позивача набутого права користування житлом. Факт користування приміщенням, його об`єднання, наявність єдиного лічильника та проживання сім`ї позивача підтверджують сталі правовідносини користування житлом. На підставі викладеного, вважав доводи відзиву безпідставними та такими, що не спростовують вимог позову. 
Позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву. Крім того, пояснили, що позивачі звернулись за судовим захистом з метою у подальшому вирішувати у законному порядку питання приватизації житла.
Позивачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутність(а.с. 59, 64, 81). Позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. 
Представник відповідача надала відзив на позовну заяву(а.с. 60-61), за змістом якого вважала, що позов не підлягає розгляду та просила закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмета спору. В обґрунтування заперечень на позовну заяву зазначила, що підставою для вселення у квартиру АДРЕСА_1 був ордер N? 12 від 15.03.2001. Ордер був виданий на сім?ю, яка складалась з 2 осіб: наймач - ОСОБА_7 та дружина - ОСОБА_1 . ОСОБА_1 зареєстрована за вказаною адресою з 1997 року по теперішній час, та протягом всього часу її місце реєстрації не змінювалось. В подальшому в квартирі N? 2 було зареєстроване місце проживання членів сім?ї наймача: ОСОБА_4 (онук) - з 25.10.2017 року, ОСОБА_5 (дружина онука) - з 11.04.2017 року та ОСОБА_6 (праонука) - з 25.10.2017 року. ОСОБА_7 (наймач квартири) помер ІНФОРМАЦІЯ_4 . Тобто, право користування квартирою АДРЕСА_1 мають ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . Після смерті наймача ОСОБА_7 , члени його сім?ї до виконавчого комітету міської ради із заявами про заміну наймача в квартирі N? 2 не звертались. На даний час Лозівською міською радою не оспорюється право користування квартирою N? 2 позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та неповнолітньою ОСОБА_6 та не вчиняються будь-які дії, які б порушували їх права чи інтереси. Крім того, рішенням виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради від 26.07.2007 року N? 296 було виділено квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_1 . За даними погосподарського обліку по с.Миронівка за 2006-1010, за 2011- 2015 та за 2016-2023 за квартирою N? 1 наймачем значиться ОСОБА_7 . Але жодної інформації про користування ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 квартирою АДРЕСА_2 позивачами не надано. В той же час жоден з позивачів не звертався до Лозівської міської ради із заявами з приводу користування квартирою АДРЕСА_5 . Тобто, відсутні докази, що Лозівською міською радою вчиняються будь-які дії, які б порушували права чи інтереси позивачів. З урахуванням викладеного, відсутність предмета спору унеможливлює вирішення справи по суті незалежно від обгрунтованості позову, а відповідно здійснення ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів осіб. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 20 вересня 2021 року у справі N? 638/3792/20. У зв?язку з тим, що, позивачі не звертались до Лозівської міської ради Харківської області для врегулювання питання викладеного в позовній заяві в позасудовому порядку, враховуючи все вищевикладене, можна зробити висновок про відсутність предмету спору та недоведеність позивачами його існування. В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала та надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву. Крім того, пояснила, що квартири обліковуються по документах як дві окремі квартири: квартира АДРЕСА_4 та квартира АДРЕСА_3 . Стосовно квартири АДРЕСА_3 , яка була за ордером видана та в якій зареєстровані позивачі, то відповідач не оспорює цю обставину, та якщо ОСОБА_1 звернеться до виконавчого комітету про заміну наймача квартири АДРЕСА_3 , то їй не буде відмовлено, оскільки у неї є всі правові підстави для цього, але все одно буде прописано, що це квартира АДРЕСА_3 . Стосовно квартири АДРЕСА_4 , там є плутанина, але по факту позивачі не скористалися своїм правом на цю квартиру, не зареєстрували в ній своє проживання, та фактично вони її винаймають, однак жодних правовстановлюючих документів на це не мають. Відтак відсутній спір між позивачем та відповідачем, тому що з цього приводу вони до відповідача не звертались та відмову не отримували.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, в судовому засіданні зазначила, що право дитини ОСОБА_6 бути зареєстрованою за місцем проживання її батьків зберіглося. Просила вирішити питання на розсуд суду за наявними у справі документами, відповідно до вимог чинного законодавства. 
Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 в судовому засіданні пояснили, що ОСОБА_1 разом з чоловіком ОСОБА_7 , до смерті останнього, понад 36 років мешкали у будинку АДРЕСА_5 . В подальшому, протягом більше 5-ти років з ними також мешкали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . В будинку є електрика та пічне опалення, помешкання відремонтоване та за ним здійснюється постійний догляд. Свідок ОСОБА_11 також пояснила, що після смерті ОСОБА_10 її квартирою користується ОСОБА_1 та її сім`я.
Вислухавши пояснення позивачки ОСОБА_1 , представників позивача, відповідача, третьої особи та свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
У частині першій статті 4 ЦПК України зазначено, що кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
ОСОБА_7 , сім`я якого складається з 2 осіб(дружина ОСОБА_13 1948 р.н.) надано право на зайняття окремої квартири АДРЕСА_6 , що підтверджено архівною копією ордеру СПК Миронівка № 12 від 15.03.2021, виданого на підставі рішення заг.зборів № 1 від 27.02.2001(а.с.18).
З архівної копії ордеру СПК Миронівка б/н від 25.05.2001, виданого на підставі рішення заг.зборів № 1 від 27.02.2001, вбачається, що ОСОБА_10 надано право на зайняття окремої квартири АДРЕСА_7 (а.с.21).
Відповідно до архівної копії свідоцтва про смерть серї НОМЕР_1 ОСОБА_10 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 21 зв.бік).
Згідно архівної копії рішення № 295 виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 26.07.2007, -вирішено прийняти в житловий фонд Краснопавлівської селищної ради квартиру під номером один в будинку під номером тринадцять по АДРЕСА_5 , в якій проживала ОСОБА_10 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , житловою площею 24 кв.м.(а.с. 20).
Племінниця ОСОБА_10 - ОСОБА_14 відмовилася від вищевказаної неприватизованої квартири, де проживала і була зареєстрована її тітка ОСОБА_10 , що підтверджено архівною копією її заяви(а.с. 20 зв.бік).
ОСОБА_1 26.06.2007 звернулася із заявою до виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради з проханням надати їй квартиру, в якій раніше мешкала ОСОБА_10 , оскільки їхня сім`я складається з 3-х осіб, які проживають в однокімнатній квартирі, в тому числі її паралізована мати, яка потребує по догляду наявності окремої кімнати (а.с. 22 зв.бік).
Згідно архівної копії рішення № 296 виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 26.07.2007, -вирішено виділити ОСОБА_1 квартиру номер один в будинку номер тринадцять по АДРЕСА_5 (а.с. 22).
ОСОБА_7 , сім`я якого складається з 3 осіб( ОСОБА_7 -гол.сім`ї, ОСОБА_1 -дружина, ОСОБА_9 -теща) надано право на зайняття 4 кімнат, площею 48 кв.м в окремій квартирі АДРЕСА_1 , що підтверджено архівною копією ордеру Краснопавлівської селищної ради № 1142 від 03.07.2007, виданого на підставі рішення виконкому № 295 від 26.06.2007(а.с.23).
Ордер є адміністративним актом індивідуального характеру виконкому районної, міської, районної в місті Ради (орган місцевого самоврядування), до компетенції якого входить його видача на вселення громадянина у зазначене в ньому житлове приміщення. Ордер породжує, з одного боку, адміністративно-правові відносини між виконкомом та житлово-експлуатаційною організацією (підприємством, іншим органом), куди він здається, а з іншого – цивільно-правові відносини між громадянином і зазначеними організаціями, які зобов`язані після вселення особи у надане житло укласти з ним договір найму щодо цього жилого приміщення. Ордер – це наказ (вказівка), доручення уповноваженого органу місцевого самоврядування, адресоване житлово-експлуатаційній організації (іншому органу) вселити особу у певне жиле приміщення. Через видачу ордера у заінтересованої особи за своєю правовою природою виникають публічно-правові відносини з органом, що видав такий ордер, без надання права вимоги до третіх осіб. Ордер на вселення у жиле приміщення не є правовстановлюючим документом на надане для вселення житло.
Згідно відповіді архівного відділу Лозівської районної військової адміністрації Харківської області від 31.12.2024 № 01-41/127,- в рішенні виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради № 293 від 06.07.2006 не зазначена нумерація квартир в с. Миронівка Лозівського р-ну; рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради про об`єднання квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 та відомості про зміну нумерації вказаних квартир в АДРЕСА_5 за 2001-2020 роки не значиться в вищезазначеному фонді; в наявності рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради № 47 від 29.03.2000 «Про оформлення права власності на житлові будинки за громадянами с. Миронівка», в якому зазначені житлові будинки по АДРЕСА_5 , але серед них не значиться буд. АДРЕСА_5 (а.с. 24).
Відповідно до Витягу з погосподарських книг №3(справа №2-19) за 1996-2000 роки; № 2 за 2001-2005 роки; № 1 за 2006-2010 роки по с. Миронівка Краснопавлівського саростинського округу Лозівського району Харківської області: згідно запису № 117 за 1996-2000 роки; згідно запису № 103 за 2001-2005 роки та запису № 25 за 2006-2010 роки особовий рахунок закріплений за ОСОБА_7 , 1942 р.н.(голова господарства), який був наймачем квартири АДРЕСА_1 . За даною адресою записані члени сім`ї: ОСОБА_1 , 1948 р.н.- дружина. Технічна характеристика житлового будинку за адресою: АДРЕСА_8 : рік завершення будівництва житлового будинку-1977; житлова площа квартири-24 кв.м(а.с. 25). 
Згідно відповіді виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28.02.2025 № С-305,- за інформацією т.в.о. старости Краснопавлівського саростинського округу, згідно з даними погосподарського обліку(книга на 2024-2031 роки по с. Миронівка) за адресою: АДРЕСА_9 значиться ОСОБА_1 , відповідно до рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради від 26.07.2007 № 296 «Про виділення квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 ». Згідно з даними погосподарського обліку по с. Миронівка за 2001-2005 роки за адресою: АДРЕСА_9 значиться ОСОБА_10 . Згідно з даними погосподарського обліку по с. Миронівка за 2006-2010 роки, за 2011-2015 роки, за 2016-2023 роки за адресою: АДРЕСА_9 значиться ОСОБА_7 (а.с.26).
Відповідно до копії технічного паспорту та Довідки до технічного паспорту від 05.12.2024 на квартиру АДРЕСА_1 ,-згідно наданих документів сім`ї ОСОБА_1 було надано право на зайняття квартири АДРЕСА_10 у вищезазначеному будинку. На день обстеження ці квартири об`єднані спільним сполученням в одну. Об`єднання здійснене без зміни призначення приміщень, без зміни геометричних розмірів, без виконання будівельних робіт, крім утворення дверного отвору між квартирами не в капітальній стіні. Дозвільний документ на таке об`єднання відсутній. Станом на 05.12.2024 в результаті об`єднання загальна площа квартири АДРЕСА_3 складає 65,6 кв.м, житлова-26,6 кв.м, кількість житлових кімнат-дві. Тут номер квартири визначений як за початкової нумерації однієї з квартир, так і за місцем прописки ОСОБА_1 (а.с. 27-29).
Згідно довідки Краснопавлівського саростинського округу від 06.12.2024 № 321/15.17-20 будинок за адресою АДРЕСА_8 обладнаний пічним опаленням. ОСОБА_1 користується пічним опаленням, електроенергією, водопостачанням від кооперативу «Миронівський -2024»(а.с.30). 
З копії Витягу з реєстру територіальної громади № 2025/003504572 від 14.03.2025 вбачається, що ОСОБА_5 з 11.04.2017 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_8 (а.с. 16).
З Довідки № 637 від 19.02.2025 відділу з питань реєстрації місця проживання фізичних осіб та ведення реєстру громади вбачається, що за адресою: АДРЕСА_8 зареєстровані: ОСОБА_1 з 11.03.1997-по т.ч., ОСОБА_5 з 11.04.2017-по т.ч., ОСОБА_4 з 25.10.2017-по т.ч., ОСОБА_6 з 25.10.2017-по т.ч.(а.с.31).
Відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства/фактичного місця проживання особи Краснопавлівського старостинського округу від 21.01.2025,-за адресою: АДРЕСА_8 зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_1 (голова домогосподарства), ОСОБА_5 (дружина онука), ОСОБА_4 (онук), ОСОБА_6 (праонука), які займають та проживають в квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 , які обладнані печним опаленням та електроенергією (а.с.32-33). 
Згідно копії свідоцтва про одруження НОМЕР_2 ОСОБА_1 , дошлюбне прізвище якої- ОСОБА_15 , з 19.12.1965 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджено копією свідоцта про смерть серії НОМЕР_3 (а.с.34-35).
Згідно копії свідоцтва про народження НОМЕР_4 ОСОБА_16 , прізвище якої після укладення шлюбу ОСОБА_17 , є донькою ОСОБА_9 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_6 , що підтверджено копією свідоцта про смерть серії НОМЕР_5 (а.с.36-37).
З копій свідоцтв про народження НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 та свідоцтв про укладення шлюбу НОМЕР_9 , НОМЕР_10 вбачається, що ОСОБА_4 є онуком ОСОБА_1 , ОСОБА_5 є дружиною ОСОБА_4 , а ОСОБА_6 донька онука ОСОБА_1 - ОСОБА_4 та його дружини ОСОБА_5 , а отже вона є праонукою ОСОБА_1 (а.с.38-42).
ОСОБА_1 09.07.2025 звернулася до виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області із заявою, в якій просила об`єднати квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 , та визнати її основним квартиронаймачем об`єднаної квартири АДРЕСА_1 (а.с. 73-75).
З копії відповіді виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 22.07.2025 на вказану заяву вбачається, що ОСОБА_1 роз`яснено порядок та алгоритм дій щодо процесу об`єднання квартир. 
Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Такий спосіб захисту як визнання права може застосовуватися для захисту (невизнання чи оспорювання) різноманітних приватних прав (зобов`язальних, речових, виключних, спадкових, права на частку в спільній частковій власності і
так далі). По своїй суті такий спосіб захисту як визнання права охоплює собою і визнання права відсутнім (див.: постанова Верховного Суду від 19 лютого 2024 року
у справі № 567/3/22).
У статті 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Згідно зі статтею 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатися у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.
Правова позиція Європейського суду з прав людини (далі – ЄСПЛ) гарантує кожній особі, крім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири (рішення у справі «Ґіллоу проти Сполученого Королівства» (Gillow v. the U. K.) від 24 листопада 1986 року), так і на наймача (рішення у справі «Ларкос проти Кіпру» (Larkos v. Cyprus) від 18 лютого 1999 року).
«Житло» має самостійне поняття, яке не залежить від класифікації за національним законодавством. Питання про те, чи є конкретне приміщення «житлом», яке захищається пунктом 1 статті 8 Конвенції, залежатиме від фактичних обставин,
а саме - існування достатнього та тривалого зв`язку з певним місцем. Суд також повторює, що стаття 8 Конвенції лише захищає право особи на повагу до її існуючого житла (GLOBA v. UKRAINE, №15729/07, §37, ЄСПЛ, від 05 липня 2012 року).
Наведені норми кореспондуються із положеннями статті 47 Конституції України, згідно з якою кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Предметом і підставою позову є вимога позивачів визнати за ними право користування квартирами N?1 та АДРЕСА_1 . При цьому відповідач не визнає за ними право користування квартирою N?1 на законних підставах.
Відповідно до статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Згідно з частинами першою, другою статті 61 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності - відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер.
Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.
До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї.
Особи, які вселилися до наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо особи вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача та якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням (стаття 65 ЖК України).
Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).
Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша статті 81 ЦПК України).
За правилами доказування, визначеними статтями 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Позивачами належним чином підтверджено правомірність їх вселення у спірне житло, зокрема, відомостями про прописку (реєстрацію), копією рішення № 296 виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради Лозівського району Харківської області від 26.07.2007, яким вирішено виділити ОСОБА_1 квартиру номер АДРЕСА_2 ; копією ордеру Краснопавлівської селищної ради № 1142 від 03.07.2007, згідно якого ОСОБА_7 , сім`я якого складається з 3 осіб ( ОСОБА_7 -гол.сім`ї, ОСОБА_1 -дружина, ОСОБА_9 -теща) надано право на зайняття 4 кімнат, площею 48 кв.м; відповіддю виконавчого комітету Лозівської міської ради Харківської області від 28.02.2025 № С-305,- згідно якої по даним погосподарського обліку(книга на 2024-2031 роки по с. Миронівка) за адресою: АДРЕСА_9 значиться ОСОБА_1 , відповідно до рішення виконавчого комітету Краснопавлівської селищної ради від 26.07.2007 № 296 «Про виділення квартири АДРЕСА_2 ОСОБА_1 ». Згідно з даними погосподарського обліку по с. Миронівка за 2001-2005 роки за адресою: АДРЕСА_9 значиться ОСОБА_10 . Згідно з даними погосподарського обліку по с. Миронівка за 2006-2010 роки, за 2011-2015 роки, за 2016-2023 роки за адресою: АДРЕСА_9 значиться ОСОБА_7 ; Актом обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 21.01.2025, згідно якого за адресою: АДРЕСА_8 зареєстровані та фактично проживають: ОСОБА_1 (голова домогосподарства), ОСОБА_5 (дружина онука), ОСОБА_4 (онук), ОСОБА_6 (праонука), які займають та проживають в квартирах АДРЕСА_3 та АДРЕСА_2 ; довідкою Краснопавлівського саростинського округу від 06.12.2024 № 321/15.17-20, згідно якої будинок за адресою АДРЕСА_8 обладнаний пічним опаленням. ОСОБА_1 користується пічним опаленням, електроенергією, водопостачанням від кооперативу «Миронівський -2024»; копією технічного паспорту та Довідки до технічного паспорту від 05.12.2024. 
Суд констатує, що наявність прописки (реєстрації) позивачів в квартирі з часу їх вселення підтверджує факт їх правомірного вселення, в іншому випадку така б реєстрація була б неможлива та слугувала підставою для її оспорювання в передбаченому законом порядку.
Крім того, відповідач не спростував право позивачів на користування квартирою АДРЕСА_4 , яка виділена згідно ордеру Краснопавлівської селищної ради № 1142 від 03.07.2007 ОСОБА_7 , сім`я якого складається з 3 осіб( ОСОБА_7 -гол.сім`ї, ОСОБА_1 -дружина, ОСОБА_9 -теща) та якому надано право на зайняття 4 кімнат, площею 48 кв.м в окремій квартирі АДРЕСА_1 .
Жодних претензій та вимог стосовно виселення позивачів та звільнення площі відповідач не пред`являв, тоді як позивачі мають достатній та тривалий зв`язок з певним місцем, а саме квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_1 . 
До подібних висновків, з урахуванням mutatis mutandis, а тому є застосовними, дійшов Верховний Суд у постанові від 05 лютого 2025 року у справі № 953/3382/23, провадження № 61-1044св24.
Доводи заперечень представника відповідача по суті зводяться до того, що вони не порушували права позивачів, а отже, їх вимога не відповідає належному та ефективному способу захисту та не ґрунтується на нормах Закону. 
Згідно з частиною першою статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Тобто метою цивільного судочинства є не лише захист порушених прав, а й захист невизнаних або оспорюваних прав.
Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
У Рішенні від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 Конституційний Суд України розтлумачив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам.
Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певні матеріальні або нематеріальні блага з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушення охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створенням об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага.
Статтею 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані у цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому як ефективний засіб (спосіб) потрібно розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного, невизнаного або оспорюваного права, бути адекватним наявним обставинам.
Зміст відзиву на позов, свідчить про те, що відповідач не визнає, що позивачі законно вселилися у квартиру АДРЕСА_2 й проживають у ній на законних підставах.
Зазначене і свідчить про те, що відповідач не визнає і оспорює право позивачів на законне користування спірною квартирою, що є достатнім для позивачів для судового захисту з метою у подальшому вирішувати у законному порядку питання приватизації житла. 
За змістом частини першої статті 2 ЦПК України метою цивільного судочинства є саме ефективний захист прав та інтересів позивача. Отже, спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути ефективним, тобто призводити у конкретному спорі до того результату, на який спрямована мета позивача, – до захисту порушеного, невизнаного чи оспорюваного права або інтересу.
Позивачі зареєстровані у квартирі АДРЕСА_3 площею згідно ордеру Краснопавлівської селищної ради № 1142 від 03.07.2007, що включає у себе площу та приміщення квартири АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , займають та проживають у квартирах АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 , які об`єднані спільним сполученням в одну, шляхом утворення дверного отвору між квартирами не в капітальній стіні, мають єдину систему електропостачання та один лічильник, сплачують комунальні послуги.
Будь-яких доказів того, що позивачі неправомірно вселились до квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_3 відповідач по справі не надав.
Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 14 січня 2026 року у справі № 552/5871/24 (провадження № 61-8750 св 25).
З урахуванням вищенаведеного, суд прийшов до висновку, що вимоги позивачів до Лозівської міської ради Харківської області про визнання за ними права користування квартирами N?1 та АДРЕСА_1 є законними, обґрунтованими, та такими що не порушують прав та інтересів інших осіб, а тому позов підлягає задоволенню.
На підставі ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачами при поданні позову, підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів.
Керуючись ст.ст.2, 4, 10,12, 81, 141,211, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст.61, 64,65 ЖК України, ст.15,16 ЦК України, суд –
ВИРІШИВ:
Позов –задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і.п.н. НОМЕР_11 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , і.п.н. НОМЕР_12 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , право користування квартирами N?1 та АДРЕСА_1 .
Стягнути з Лозівської міської територіальної громади в особі Лозівської міської ради Харківської області (код ЄДРПОУ 06716633; Харківська область, м. Лозова, вул. Я.Мудрого, буд.1): 1) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , і.п.н. НОМЕР_11 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , витрати по сплаті судового збору в сумі 302 (триста дві) гривні 80 коп.; 2) на користь ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_8 , витрати по сплаті судового збору в сумі 302 (триста дві) гривні 80 коп.; 3) на користь ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , і.п.н. НОМЕР_12 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_8 , витрати по сплаті судового збору в сумі 605 (шістсот п`ять) гривень 60 коп.
Рішення може бути оскаржено до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя С.А.Мицик