ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД міста КИЄВА 01054, м.Київ, вул.Б.Хмельницького,44-В, тел. (044) 334-68-95, E-mail: inbox@ki.arbitr.gov.ua	
ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Київ
23.01.2026	Справа № 910/12182/25	

Господарський суд міста Києва у складі судді Демидова В.О., розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" (79031, Львівська обл., місто Львів, вул. Мікльоша К., будинок 15/69) до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ" (04071, місто Київ, вул. Костянтинівська, будинок 2А) про стягнення 182 457,82 грн,
Без виклику (повідомлення) учасників справи

ОБСТАВИНИ СПРАВИ:

30.09.2025 в системі «Електронний суд» представником Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" сформовано позовну заяву до Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ" про стягнення заборгованості за Договором-заявкою №324-008244 про надання транспортно-експедиційних послуг у розмірі 182 457,82 грн з яких: 123 033,00 грн. сума основного боргу, 5 883,56 грн. інфляційні втрати, 24 660,53 грн. пеня, 28 880,73 грн. 36-х% річних та була передана 01.10.2025 судді Демидову В.О. відповідно до автоматизованого розподілу судової справи між суддями.
Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачем було укладено з відповідачем договір-заявку про надання транспортних експедиційних послуг від 13.11.2024. Під час здійснення перевезення позивачем вантажу виник простій транспортного засобу, відшкодування якого відповідачем було узгоджено між сторонами у переукладеному Договорі-заявці.
Ухвалою суду від 06.10.2025 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.
Рішенням суду від 05.01.2026 позовні вимоги задоволено частково; стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ" (04071, місто Київ, вул. Костянтинівська, будинок 2А, код ЄДРПОУ 44107578) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" (79031, Львівська обл., місто Львів, вул. Мікльоша К., будинок 15/69, код ЄДРПОУ 44563430) 123033 (сто двадцять три тисячі тридцять три) грн. 00 коп. боргу, 15569 (п`ятнадцять тисяч п`ятсот шістдесят дев`ять) грн 57 коп. пені, 28 880 (двадцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят) грн 73 коп. 36% річних, 5 883 (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят три) грн 56 коп. інфляційних втрат та 2301 (дві тисячі триста одна) грн. 70 коп. судового збору.
07.01.2026 в системі «Електронний суд» представником позивача сформовано заяву про ухвалення додаткового рішення у відповідності до якої представник просив стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 30 000,00 грн.
Як вбачається з матеріалів позовної заяви, остання містить посилання, що позивач понесе судові витрати на правову допомогу адвоката у розмірі 30 000,00 грн.
Окрім того представник зазначив, що докази на підтвердження судових витрат будуть подані відповідно до ч. 8 129 ГПК України.
07.01.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у відповідності до якого представник зазначив, що:
- справа №910/12182/25 відноситься до категорії малозначних справ за розміром позовних вимог та є справою незначної складності.
- у цій справі Позивачем подано до суду всього два процесуальні документи: власне сама позовна заява та відповідь на відзив;
- обидва процесуальні документи за своїм змістом повністю ідентичні позовній заяві та відповіді на відзив у справі №910/3111/25;
- обставини справи №910/3111/25 повністю ідентичні обставинам даної справи, адже в обох справах йдеться про перевезення двох вантажів ТОВ «ФОЛЕНСКАЙ» двома транспортними засобами, які формально належать нібито різним компаніям, але по факту мають одного й того ж власника. Ці перевезення відбувались в один і той же час, та простій через арешт цих транспортних засобів відбувався за тих же самих обставин.
- в обох справах позивачами заявлено про відшкодування судових витрат, які надавалися одним і тим самим адвокатом – Тур О.Т.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
За приписами частини 3 статті 244 ГПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення, а в разі якщо суд вирішує лише питання про судові витрати - без повідомлення учасників справи.
Таким чином суд дійшов висновку про вирішення питання про ухвалення додаткового судового рішення без повідомлення учасників справи.

Розглянувши заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" про ухвалення додаткового рішення, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 123 Господарського процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:
1) на професійну правничу допомогу;
2)пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи;
3)пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;
4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Згідно з приписами статті 126 Господарського процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу професійну правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката, визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.
Відтак, ч. 3 ст. 4 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність передбачено, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 1 Про адвокатуру та адвокатську діяльність договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Відповідно до ч. 3 ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Глава 52 Цивільного кодексу України регулює загальні поняття та принципи будь-якого цивільного договору, включаючи договір про надання послуг. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.
Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги.
За змістом п.1 ч.3 ст.123 та ст.126 Господарського процесуального кодексу України у їх сукупності можливе покладення на сторони у справі як судових витрат тільки тих сум, які були сплачені стороною за отримання послуг саме адвоката (у розумінні пункту 1 статті 1 та частини першої статті 6 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність"), а не будь-якої особи, яка надавала правову допомогу стороні у справі.
Відповідно до ст.56 Господарського процесуального кодексу України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь в судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.
Статтею 58 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник.
Слід зазначити, що юридична особа самостійно вирішує питання про вибір свого представника у господарському суді. Держава гарантує такій особі відшкодування судових витрат на юридичні послуги, що надаються лише адвокатом. Витрати юридичної особи на надані їй у господарському судочинстві послуги адвоката відшкодовуються в порядку, встановленому процесуальним законом.
Відповідно до вимог ст. 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, необхідно виходити з встановленого у самому договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст.27,30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність".
Аналогічна правова позиція викладена в додатковій постанові Верховного Суду від 24.01.2019 у справі №910/15944/17; додатковій постанові Верховного Суду від 06.03.2019 у справі №922/1163/18, постанові Верховного Суду від 21.03.2019 у справі № 914/359/18.
Відповідно до ч. 8 ст. 129 Господарського процесуального кодексу України розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази відповідно до статті 124 Господарського процесуального кодексу України подаються разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 126 ГПК України).
На підтвердження витрат у сумі 30000,00 грн представник позивача надав копії наступних документів: Договір №15-09-25 від 15.09.2025 про надання правової (професійної правничої) допомоги; детальний опис наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги на суму 30 000,00 грн; рахунок на оплату №06/01-26 від 06.01.2026; акт наданих послуг №06/01-26 від 06.01.2026; платіжну інструкцію №4350 від 06.01.2026.
15.09.2025 між Товариством з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" (далі – Клієнт) та Адвокатським бюро «Ольги Тур» (далі – Бюро) укладено Договір про надання правової (професійної правничої) допомоги №15-09-25 від 15.09.2025 (далі – Договір).
Пунктом 1.1 Договору сторони передбачили, що Клієнт доручає, а Бюро приймає зобов`язання надавати Клієнту професійну правничу допомогу (далі - «послуги»), передбачену цим Договором, у справі за позовом Клієнта до ТОВ «ФОЛЕНСКАЙ» (код ЄДРПОУ:44107578) про стягнення заборгованості в суді першої інстанції а Клієнт зобов`язується прийняти послуги та здійснити їх оплату відповідно до умов цього Договору.
Відповідно до п. 4.1 Договору оплата послуг здійснюється в порядку та на умовах, узгоджених Сторонами. 
Вартість послуг Бюро з професійної правничої допомоги Клієнту у справі за позовом Клієнта до ТОВ «ФОЛЕНСКАЙ» (код ЄДРПОУ:44107578) про стягнення заборгованості за договором в суді першої інстанції становить 30 000, 00 (тридцять тисяч) гривень. Вартість послуг за Договором є фіксованою.
Відповідно до детального опису наданих адвокатом послуг професійної правничої допомоги на суму 30 000,00 грн Бюро надало клієнту наступні послуги:
Зустріч із клієнтом, первинна консультація - 15.09.2025 кількість часу 1 год.;
Правовий аналіз ситуації, вивчення документів, формування доказової бази, узгодження правової позиції з клієнтом - 15.09.2025 кількість часу 4 год.;
Підготовка позовної заяви з додатками - 24.09.2025 кількість часу 5 год.;
Підготовка відповіді на відзив - 12.10.2025 кількість часу 3 год;
Підготовка для подання до суду заяви про відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу на користь позивача - 06.01.2026 кількість часу 1 год.
За результатом наданих послуг між сторонами підписано акт надання послуг №06/01/26 від 06.01.2026 на суму 30 000,00 грн.
Таким чином загальна вартість наданих послуг складає 30000,00 грн.
Виходячи з аналізу положень статті 30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту адвокат отримує винагороду у вигляді гонорару, обчислення якого, підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.
При цьому адвокатський гонорар може існувати в двох формах - фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення – при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару не обчислюється фактична кількість часу, витраченого адвокатом при наданні послуг клієнту, і навпаки, підставою для виплати гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв (аналогічну правову позицію викладено у постанові Верховного Суду від 07.09.2020 у справі №910/4201/19).
У постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21 Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що учасник справи повинен деталізувати відповідний опис лише тією мірою, якою досягається його функціональне призначення – визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат. Надмірний формалізм при оцінці такого опису на предмет його деталізації, за відсутності визначених процесуальним законом чітких критеріїв оцінки, може призвести до порушення принципу верховенства права.
Отже, у випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат у тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, посилаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складністю справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, кількістю засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
За наявності заперечень іншої сторони суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.
Суд зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, що підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята, шоста статті 126 ГПК України).
07.01.2026 в системі «Електронний суд» представником відповідача сформовано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу у відповідності до якого представник зазначив, що:
- справа №910/12182/25 відноситься до категорії малозначних справ за розміром позовних вимог та є справою незначної складності.
- у цій справі Позивачем подано до суду всього два процесуальні документи: власне сама позовна заява та відповідь на відзив;
- обидва процесуальні документи за своїм змістом повністю ідентичні позовній заяві та відповіді на відзив у справі №910/3111/25;
- обставини справи №910/3111/25 повністю ідентичні обставинам даної справи, адже в обох справах йдеться про перевезення двох вантажів ТОВ «ФОЛЕНСКАЙ» двома транспортними засобами, які формально належать нібито різним компаніям, але по факту мають одного й того ж власника. Ці перевезення відбувались в один і той же час, та простій через арешт цих транспортних засобів відбувався за тих же самих обставин.
- в обох справах позивачами заявлено про відшкодування судових витрат, які надавалися одним і тим самим адвокатом – Тур О.Т.
Водночас під час вирішення питання про розподіл судових витрат господарський суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами п`ятою-сьомою, дев`ятою статті 129 ГПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.
Тобто критерії, визначені частиною четвертою статті 126 ГПК України, враховуються за клопотанням заінтересованої сторони для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою наступного розподілу між сторонами за правилами частини четвертої статті 129 ГПК України. Водночас критерії, визначені частиною п`ятою статті 129 ГПК України, враховуються для здійснення безпосередньо розподілу всіх судових витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Так, частина п`ята статті 129 ГПК України містить критерій обґрунтованості та пропорційності розміру судових витрат до предмета спору, з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.
Вирішуючи питання, чи є розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу обґрунтованим та пропорційним до предмета спору у цій справі, суд враховує, що позовні вимоги задоволено частково, зміст позовної заяви у справі 910/12182/25 подібний до змісту позовної заяви у справі №910/3111/25.
Окрім того суд звертає, що Верховним Судом неодноразово було викладено висновок зокрема у постанові Верховного Суду від 31.08.2022 у справі №914/1564/20 та у додаткових постановах від 20.09.2023 у справі №922/838/22, від 14.09.2023 у справі №911/3076/21, від 06.09.2023 у справі №914/131/22, від 30.08.2023 у справі №911/3586/21, від 25.07.2023 у справі №914/4092/21, від 07.02.2023 у справі №922/4022/20, від 23.08.2022 у справі №909/328/18, від 05.07.2022 у справі №910/10507/21 щодо застосування статей 123, 126 ГПК України, про те, що заява сторони про розподіл судових витрат є фактично заявою про подання доказів щодо витрат, які понесені стороною у зв`язку з необхідністю відшкодування правової допомоги, а тому витрати на підготовку такої заяви не підлягають відшкодуванню.
Суд зазначає, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. Разом з тим чинне процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 вказала на те, що Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «East/West Alliance Limited» проти України» від 23 січня 2014 року (East/West Alliance Limited v. Ukraine, заява №19336/04, § 268)).
У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Однак, угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55).
Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат, зокрема, у рішенні від 22 лютого 2005 року у справі «Пакдемірлі проти Туреччини» (Pakdemirli v. Turkey, заява № 35839/97) суд також, незважаючи на укладену між сторонами угоду, яка передбачала «гонорар успіху» у сумі 6 672,9 євро, однак, на думку суду, визначала зобов`язання лише між заявником та його адвокатом, присудив 3 000 євро як компенсацію не лише судових, але й інших витрат (§ 70-72).
З урахуванням наведеного вище не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.
У рішенні Європейського суду з прав людини «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Отже, виходячи з критеріїв реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), розумності їхнього розміру, приймаючи до уваги конкретні обставини справи, а також заперечення відповідача, суд дійшов висновку зменшити розмір витрат відповідача на професійну правничу допомогу до 15000,00 грн.
За таких обставин суд дійшов до висновку, що сума, яка підлягає до стягнення з відповідача становить 15000,00 грн.
Керуючись ст.ст. 126, 129, 244 Господарського процесуального кодексу України, Господарський суд міста Києва

В И Р І Ш И В:

1. Заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" про ухвалення додаткового рішення у справі – задовольнити частково.
2. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "ФОЛЕНСКАЙ" (04071, місто Київ, вул. Костянтинівська, будинок 2А, код ЄДРПОУ 44107578) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "РС-ТАЙМ" (79031, Львівська обл., місто Львів, вул. Мікльоша К., будинок 15/69, код ЄДРПОУ 44563430) витрати на правову допомогу у розмірі 15 000 (п`ятнадцять тисяч) грн. 00 коп.
3. В іншій частині відмовити.
4. Видати наказ після набрання додатковим рішенням законної сили.
Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. 
Додаткове рішення може бути оскаржено до Північного апеляційного господарського суду в строк, встановлений ст.256 Господарського процесуального кодексу України та в порядку, передбаченому ст.257 Господарського процесуального кодексу України.
З повним текстом додаткового рішення можна ознайомитись у Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб-адресою:http://reyestr.court.gov.ua/.
Дата складення та підписання додаткового рішення 23.01.2026.

Суддя Владислав ДЕМИДОВ