СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 січня 2026 року Справа № 480/7458/25
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Савицької Н.В., розглянувши у спрощеному позовному провадженні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7458/25 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулася до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, і просить суд:
- визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.08.2025 №183450037544 та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.09.2025 №183450037544 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 ;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "а" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020) з 04.08.2025, зарахувавши до страхового та пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи ОСОБА_1 з 14.03.2006 по 07.09.2006, з 01.01.2022 по 07.03.2022, з 01.01.2023 по 25.05.2023 та з 01.07.2024 по 31.08.2025.
В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 04.08.2025 звернулась до органу Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 45 років, оскільки мала страховий стаж більше 20 років, з них більше 7 років 6 місяців на роботі за Списком № 1.
За результатом розгляду поданої заяви, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області прийнято рішення від 12.08.2025 №183450037544 про відмову в призначенні пенсії відповідно до частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу за Списком 1 та недосягненням пенсійного віку.
08.09.2025 позивач вдруге звернулась до Пенсійного фонду України із завою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Повторне звернення було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області.
За результатами розгляду заяви від 08.09.2025, ГУ ПФУ в Кіровоградській області прийнято рішення від 15.09.2025 №183450037544, яким позивачу було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з недосягненням пенсійного віку 50 років. Також цим рішенням визначено, що пільговий стаж за Списком № 1 становить 23 роки 6 місяців 18 днів, проте не було зараховано до пільгового стажу за Списком № 1 період роботи позивача з 14.03.2006 по 07.09.2006, оскільки відсутня інформація про результати атестації робочого місця та період простою згідно пільгової довідки від 02.09.2025 №487, з 01.01.2022 по 07.03.2022, з 01.01.2023 по 25.05.2023, а також не зараховано до страхового та пільгового стажу за Списком 1 період роботи позивача з 01.07.2024 по 31.08.2025, оскільки в Індивідуальних відомостях про особу застрахованих реєстру осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Позивач вважає такі рішення протиправними, тому звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою суду від 29.09.2025 відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачам 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
12.10.2025 ГУ ПФУ в Кіровоградській області, через систему "Електронний суд", було подано відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог та зазначає, що 08.09.2025 позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
Вік позивача становить - 45 років, страховий стаж особи - 47 років 26 днів, до страхового стажу враховано всі періоди страхового стажу згідно наданих документів, пільговий стаж за Списком № 1 становить 23 роки 6 місяців 18 днів.
До пільгового стажу за Списком № 1 не враховано періоди: з 14.03.2006 по 07.09.2006, оскільки відсутня інформація про результати атестації робочого місця; з 01.01.2022 по 07.03.2022, з 01.01.2023 по 25.05.2023 - періоди простою згідно пільгової довідки від 02.09.2025 №487; з 01.07.2024 по 31.08.2025, оскільки в Індивідуальних відомостях про застраховану особу реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Отже, 15.09.2025 Головним управлінням винесено рішення про відмову у призначенні пенсії №183450037544, оскільки право на призначення пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058, позивач набуде після досягнення віку 50 років, з 27.07.2030.
19.10.2025 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій підтримує позовні вимоги.
21.10.2025 до суду від ГУ ПФУ в Закарпатській області надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позовних вимог та зазначає, що позивач станом на 11.10.2017 не досягла 50-річного віку (дату набуття чинності змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"), відповідно, умови призначення їй пільгової пенсії мають визначатись на підставі Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", а не на підставі Закону України "Про пенсійне забезпечення".
Частиною 1 і пунктом 2 частини 2 статті 114 Розділу ХІV-1 "Пенсійне забезпечення окремих громадян" Закону №1058-IV, у редакції, чинній на момент звернення позивача до Пенсійного фонду України і на момент досягнення нею 50 років, установлено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином ГУ ПФУ в Закарпатській області наголошує, що відмовляючи у призначенні позивачці пенсії управління керувалося Законом № 1058-ІV, в редакції Закону № 2148-VIII, який є чинним і регулює спірні правовідносини, тому не діяло всупереч закону.
Дослідивши матеріали адміністративної справи та зібрані по справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні відносини, суд виходить з наступних підстав та мотивів.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 04.08.2025 про призначення пенсії за віком за Списком №1. 
12.08.2025 ГУ ПФУ в Закарпатській області прийнято рішення № 183450037544 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 відповідно до ч. 2 статті 114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування”, у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, право на пенсію набуде - 27.07.2045. Так, у рішенні зазначено, що за результатами заяви та додаткових документів, поданих до заяви, було встановлено, що до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Пільгові довідки видані АТОВ "СУМИХІМПРОМ" від 23.06.2025 №286 та №287 про періоди роботи з 24.05.1999 по 30.06.2001 та з 01.07.2001 по 23.06.2025 не враховано, оскільки інформація про зміну професій заявниці, переміщення у структурних підрозділах підприємства не відповідає записам у трудовій книжці. Згідно довідки від 23.06.2025 №ВК/89 про реорганізацію та переіменування Сумського хімічного комбінату значиться інформація, що наказом від 12.11.1996 №298 підприємство переіменовано в ВАТ "СУМИХІМПРОМ", однак за даними індивідуальних відомостей про застраховану особу за 2000-2001 роки звітність подає ДП "Завод по виробництву добрив ФОСХІМ". Період роботи потребує уточнення. Страховий стаж особи становить 24р.0 міс.27 дн. Пільговий стаж за Списком №1 відсутній. 
У подальшому позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 08.09.2025 про призначення пенсії за віком за Списком №1.
Рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 15.09.2025 №183450037544 було відмовлено в призначенні пенсії позивачу відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку із недосягненням віку 50 років. Як зазначено у рішенні страховий стаж особи становить 47 років 26 днів. В ході розгляду документів, до страхового стажу враховано всі періоди страхового стажу згідно наданих документів. Пільговий стаж за Списком № 1 становить 23 роки 6 місяців 18 днів. До пільгового стажу за Списком № 1 не враховано: - з 14.03.2006 по 07.09.2006, оскільки відсутня інформація про результати атестації робочого місця; - з 01.01.2022 по 07.03.2022, з 01.01.2023 по 25.05.2023 періоди простою згідно пільгової довідки від 02.09.2025 №487; - з 01.07.2024 по 31.08.2025, оскільки в Індивідуальних відомостях про особу застрахованих реєстру осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків. Право на призначення пенсія за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону, з урахуванням наявних документів, заявниця набуде після досягнення віку, визначеного чинним законодавством, з 27.07.2030.
Вважаючи такі рішення протиправними, позивач звернулась до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.
03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон № 2148-VIII, що доповнив Закон № 1058-ІV розділом XIV-1, який містить пункт 1 частини другої статті 114 такого змісту:
"На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років у жінок і не менше 20 років страхового стажу, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
За приписами статті 12 Закону № 1788-XII право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.
Натомість згідно з пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-XII в редакції, чинній до внесення змін Законом № 213-VІІІ, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:
чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;
жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Законом № 213-VІІІ, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений пунктом "а" статті 13 Закону № 1788-ХІІ вік набуття права на пенсію на пільгових умовах, зокрема, жінкам з 45 років до 50 років.
Відповідно до пункту 1 резолютивної частини Рішення № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII зі змінами, внесеними Законом № 213-VIII (пункт 1 рішення).
Згідно з пунктом 3 резолютивної частини зазначеного Рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788-XII в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, у тому числі жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.
Таким чином, Рішенням № 1-р/2020 КСУ визнав неконституційними окремі положення Закону № 1788-ХІІ, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (пункт 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно КСУ встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом № 213-VIII.
У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 45 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні КСУ).
Отже, на час виникнення спірних правовідносин була наявна колізія між нормами Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 з одного боку, та Законом № 1058-ІV - з іншого в частині віку набуття права на пенсію на пільгових умовах. Перший із цих законів визначав такий вік у 45 років, тоді як другий - у 50 років.
Оскільки норми названих законів регулюють одне і те ж коло відносин, вони явно суперечать один одному. У зв`язку з цим Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03.11.2021 при перегляді зразкової справи №520/15025/16-а дійшла висновку, що таке регулювання порушує вимогу "якості закону", передбачену Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права заявника (див. пункт 56 рішення Європейського суду з прав людини від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України»).
При цьому, Велика Палата Верховного Суду також послалась на правовий висновок, сформульований нею раніше у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №520/15025/16-а (провадження №11-1207апп19, пункт 56), згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.
Отже, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV.
Таким чином, приймаючи рішення від 12.08.2025 № 183450037544 про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, ГУ ПФУ в Закарпатській області помилково керувалося ч. 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, а не п. "а" ст. 13 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020.
Щодо не зарахування ГУ ПФУ в Закарпатській області періодів роботи позивача за Списком 1 з посиланням в рішенні від 12.08.2025 № 183450037544 на неточності, які виявлені у довідках від 23.06.2025 №286, №287 та від 23.06.2025 №ВК/89, суд зазначає наступне.
Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Відповідно до статті 62 Закону № 1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637, передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.05.1999, ОСОБА_1 з 24.05.1999 прийнята апаратником дозування 3 розряду цеху по виробництву амофосу, з 01.06.1999 переведена на посаду бункерувальника 3 розряду цеху по виробництву амофосу, з 30.06.2001 - звільнена по переводу у ВАТ "Сумихімпром", з 01.07.2001 - бункерувальником 3 розряду ЦСМД (цех по виробництву складних мінеральних добрив) (наказ від 01.07.2001 № 663), з 01.09.2006 року апаратником дозування (приймання і усереднення розчинів сірчаної та фосфорної кислоти і розчину карбаміду), відділення амофосу 4 розряду ЦСМЛ, з 01.01.2007 року - апаратником нейтралізації 5 розряду, відділення амофосу ЦСМД, з 05.07.2010 року апаратником абсорбції 4 розряду, відділення амофосу.
Суд зазначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи позивача, є її трудова книжка серії НОМЕР_1 від 24.05.1999, а у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Неточності, які виявлені у довідках від 23.06.2025 №286, №287 та від 23.06.2025 №ВК/89 не можуть бути правовою підставою для неврахування до пільгового стажу за Списком №1 жодного з періодів роботи позивача, які вказані у її трудовій книжці. 
При цьому ГУ ПФУ в Закарпатській області не було надано належну оцінку кожному з періодів роботи позивача, які підтверджуються записами у вказаній трудовій книжці, у результаті чого, відповідачем у оскаржуваному рішенні зазначено, що пільговий стаж за Списком №1 відсутній.
Отже, суд дійшов висновку, що рішення ГУ ПФУ в Закарпатській області від 12.08.2025 за №183450037544 про відмову позивачу у призначенні пенсії не відповідає критеріям, визначеним ч.2 ст. 2 КАС України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню. 
У подальшому, позивач звернулася до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою від 08.09.2025, про призначення пенсії за віком за Списком №1.
Однак, рішенням ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 15.09.2025 №183450037544 їй було відмовлено в призначенні пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону №1058-ІV, у зв`язку із недосягненням віку 50 років. 
Так, ГУ ПФУ в Кіровоградській області рішенням від 15.09.2025 №183450037544 було зараховано позивачу до її страхового стажу - 47 років 26 днів та до пільгового стажу за Списком № 1 - 23 роки 6 місяців 18 днів.
Проте, як вже зазначалося, застосуванню підлягають саме норми Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020, а не Закону № 1058-ІV, тому відповідно до п. "а" ст.13 Закону № 1788-ХІІ з урахуванням Рішення № 1-р/2020 позивач набула право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 після досягнення 45 років, а саме з 27.07.2025, а не як зазначено у рішенні - набуде з 27.07.2030, тобто після досягнення 50 років.
У зв`язку з чим суд доходить висновку про необхідність визнати протиправним та скасувати таке рішення. 
Крім того, ГУ ПФУ в Кіровоградській області цим рішенням до пільгового стажу за Списком № 1 не враховано період роботи позивача з 14.03.2006 по 07.09.2006, оскільки відсутня інформація про результати атестації робочого місця; періоди простою з 01.01.2022 по 07.03.2022, з 01.01.2023 по 25.05.2023 згідно пільгової довідки від 02.09.2025 №487; а також до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано період роботи позивача з 01.07.2024 по 31.08.2025, оскільки в Індивідуальних відомостях про особу застрахованих реєстру осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Щодо не врахування періоду роботи позивача з 14.03.2006 по 07.09.2006 з підстав відсутності інформації про результати атестації робочого місця, суд зазначає наступне.
Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно з Списком № 1 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 № 383 (далі - Порядок № 383).
Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.
Згідно з пунктом 4.1 Порядку 383 при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.1992 (дата набрання чинності Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, який затверджений постановою Кабінету Міністру України від 01.08.1992 № 442), відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене результатами атестації.
Відповідно до положень Порядку відомості про результати атестації робочих місць заносяться до карти умов праці, форма якої затверджується Мінпраці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.
Комплексний аналіз зазначених норм дає підстави дійти висновку, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту "а" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" є формальна констатація факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 1, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: карта умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.
Судом встановлено, що згідно з записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.05.1999 ОСОБА_1 з 01.07.2001 працювала бункерувальником 3 розряду ЦСМД (цех по виробництву складних мінеральних добрив) (запис №4), з 01.09.2006 працювала апаратником дозування (приймання і усереднення розчинів сірчаної та фосфорної кислоти і розчину карбаміду), відділення амофосу 4 розряду ЦСМЛ (запис 5), а з 01.01.2007 - апаратником нейтралізації 5 розряду, відділення амофосу (запис 6).
Відповідно до довідки від 02.09.2025 №487 позивач працювала повний робочий день на АТ "Сумихімпром" і за період з 01.07.2001 по теперішній час (простої 2020 рік - 67 днів, 2023 р - 145 днів, 2024 рік - 109 днів, 2025 рік - 51 день) виконувала ведення технологічного процесу виробництва мінеральних добрив, а саме амофосу; обслуговування устаткування при наявності парів сірчаної кислоти їдкого натру, пилу сировини за професією, посадою бункерувальник, апаратник дозування (приймання і усереднення розчинів сірчаної та фосфатної кислоти і розчину карбоміду); апаратник нейтралізації; апаратник абсорбції цеху по виробництву складних мінеральних добрив що передбачено Списком 1 розділу 8 пункту 1 код КП 8112; 8151; 8154; підстава Постанова КМ України № 461 від 24.06.2016; за період з 2001 по 2025 (24 р. 2 м. 2 дн).
Таким чином, робота позивача на посадах бункерувальника 3 розряду ЦСМД (цех по виробництву складних мінеральних добрив) та апаратника дозування (приймання і усереднення розчинів сірчаної та фосфорної кислоти і розчину карбаміду), відділення амофосу 4 розряду ЦСМЛ віднесена до пункту 1 розділу 8 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 № 36 та Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24 червня 2016 р. № 461. Факт роботи позивача повний робочий день на АТ "Сумихімпром" у спірний період з 14.03.2006 по 07.09.2006 на вказаних посадах підтверджується трудовою книжкою позивача та довідкою про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданій АТ "Сумихімпром" від 02.09.2025 № 487.
Суд зазначає, що атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 № 442, та Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Мінпраці України від 01.09.1992 № 41.
Обов`язок по проведенню атестації робочих місць, відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівників організацій, а тому не проведення такої атестації у визначені законодавством строки не може позбавити громадян їх конституційного права на соціальний захист, зокрема на пенсію за віком на пільгових умовах.
Якщо чергова атестація була проведена з порушенням строків, а працівник до її проведення виконував роботу, яка дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, цей період його роботи має бути зарахований до пільгового стажу.
Вказана позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2014 у справі № 21-307а14, у постанові Верховного Суду від 01.11.2018 № 455/1053/16-а.
Отже, суд визнає, що вищевказаний спірний період трудового стажу повинен бути зарахований до пільгового стажу позивача за Списком № 1 та врахований ГУ ПФУ в Кіровоградській області при вирішенні питання про призначення пенсії позивачу.
Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком № 1 періодів простою з 01.01.2022 по 07.03.2022, з 01.01.2023 по 25.05.2023, суд зазначає наступне.
Як вже зазначалося, що згідно з довідкою від 02.09.2025 №487 позивач працювала повний робочий день на АТ "Сумихімпром" і за період з 01.07.2001 по теперішній час (простої 2020 рік - 67 днів, 2023 р - 145 днів, 2024 рік - 109 днів, 2025 рік - 51 день) виконувала ведення технологічного процесу виробництва мінеральних добрив, а саме амофосу; обслуговування устаткування при наявності парів сірчаної кислоти їдкого натру, пилу сировини за професією, посадою бункерувальник, апаратник дозування (приймання і усереднення розчинів сірчаної та фосфатної кислоти і розчину карбоміду); апаратник нейтралізації; апаратник абсорбції цеху по виробництву складних мінеральних добрив, що передбачено Списком 1 розділу 8 пункту 1 код КП 8112; 8151; 8154.
Разом з тим, ГУ ПФУ в Кіровоградській області рішенням від 15.09.2025 №183450037544 до пільгового стажу за Списком № 1 не зараховано періоди простою з 01.01.2022 по 07.03.2022 та з 01.01.2023 по 25.05.2023 згідно пільгової довідки від 02.09.2025 №487.
Суд зазначає, що відповідно до ст. 34 Кодексу законів про працю України простій - це призупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами. У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Відповідно до листа Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 № 713/039/161-16 час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місця в календарному році.
Верховний Суд у постановах від 19 березня 2019 року по справі № 295/8979/16-а та від 26 березня 2020 року по справі № 423/2860/16-а також зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році. 
Отже, до пільгового стажу позивача за Списком №1 підлягають зарахуванню і періоди простою з 01.01.2022 по 07.03.2022, з 01.01.2023 по 25.05.2023, але не більше 1 місяця в календарному році.
Щодо зарахування до страхового та пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи позивача з 01.07.2024 по 31.08.2025, суд зазначає наступне.
Відповідно до розрахунку стажу для призначення пенсії (форма РС-право) (а.с. 18) період роботи позивача з 01.07.2024 по 31.08.2025 не був зарахований ГУ ПФУ в Кіровоградській області до загального трудового стажу позивача, а також до пільгового стажу за Списком № 1.
Так, у позовній заяві позивач зазначила, що з 05.07.2010 вона працює апаратником абсорбції 4 розряду, відділення амофосу (наказ від 05.07.2010 № 98), що підтверджується записами в трудовій книжці, тому наполягає на зарахуванні до загального та пільгового стажу за Списком № 1 періоду роботи з 01.07.2024 по 31.08.2025.
ГУ ПФУ в Кіровоградській області рішенням від 15.09.2025 №183450037544 відмовило позивачу у зарахуванні до пільгового стажу за Списком № 1 спірного періоду, оскільки в Індивідуальних відомостях про особу застрахованих реєстру осіб Державного загальнообов`язкового державного соціального страхування відсутні відомості про сплату страхових внесків.
Згідно із статтею 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Разом з тим відповідно до статті 106 Закону № 1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів.
Страхові внески є умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті. Перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.
Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки воно здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Вказаний висновок узгоджується з висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 12 вересня 2019 року по справі №489/2283/16-а, від 30.12.2021 у справі №348/1249/17, від 11 жовтня 2023 року по справі №340/1454/21
Таким чином, суд зазначає, що несвоєчасна сплата підприємством страхових внесків, за умови підтвердження роботи особи на такому підприємстві, отримання заробітної плати та утримання з неї єдиного соціального внеску, не повинна порушувати законні права та інтереси позивача, зокрема, порушувати її право на належне пенсійне забезпечення, оскільки обов`язок своєчасної сплати страхових внесків до пенсійного фонду покладено на роботодавця, а тому їх несплата не може позбавляти працівників права на зарахування періоду роботи до страхового стажу, фактично позбавляючи особу права власності на пенсію в належному розмірі. Позивач не повинна відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при призначенні/перерахунку пенсії позивача періодів її роботи, а також неврахування при обчисленні розміру пенсії заробітної плати, отримуваної позивачем в період, за який підприємством не сплачено страхові внески.
Відповідно до записів у трудовій книжці серії НОМЕР_1 від 24.05.1999 ОСОБА_1 з 05.07.2010 працює апаратником абсорбції 4 розряду, відділення амофосу (наказ від 05.07.2010 № 98) (запис 8); згідно з записом № 10 за цією посадою має право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі наказу-постанови № 2008/10 від 22.07.2016 "Про затвердження результатів атестації робочих місць за умовами праці в структурних підрозділах ПАТ "Сумихімпром"".
Відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, виданій АТ "Сумихімпром" від 02.09.2025 № 487 робота позивача з 01.07.2001 по теперішній час, зокрема за професією, посадою апаратника абсорбції цеха по виробництву складних мінеральних віднесена до пункту 1 розділу 8 Списку № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 №461.
Отже, факт роботи позивача у спірний період з 01.07.2024 по 31.08.2025 на вказаній посаді підтверджується трудовою книжкою позивача та довідкою від 02.09.2025 № 487.
Разом з тим, у довідці від 02.09.2025 № 487 вказані періоди простоїв, зокрема 2024 рік - 109 днів, 2025 рік - 51 день).
Враховуючи викладене, а також те, що обов`язок щодо нарахування та сплати страхових внесків покладено саме на підприємство (роботодавця), суд доходить висновку, що відповідачем протиправно не було зараховано до страхового стажу позивача та до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 01.07.2024 по 31.08.2025, за виключенням періодів простою, які є більшими 1 місяця в календарному році.
А відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню і в частині визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Кіровоградській області від 15.09.2025 №183450037544 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 та зобов`язання ГУ ПФУ в Кіровоградській області зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди роботи з 14.03.2006 по 07.09.2006; зарахувати позивачу до пільгового стажу за Списком №1 періоди простою з 01.01.2022 по 07.03.2022 та з 01.01.2023 по 25.05.2023, але не більше 1 місяця в календарному році; зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №1 період роботи позивача з 01.07.2024 по 31.08.2025, за виключенням періодів простою, які є більшими 1 місяця в календарному році.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача призначити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, суд зазначає наступне.
Відповідно до положень пункту 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.
Згідно з ч.5 ст.45 Закону № 1058-ІV документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.
Таким чином, суд доходить висновку, що правова категорія призначення пенсії використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий органом Пенсійного фонду індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.
Суд враховує, що оскільки подана позивачем заява від 04.08.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 не була вирішена позитивно, то позивач звернувся до органу Пенсійного фонду із заявою від 08.09.2025 для вирішення того ж питання про призначення пенсії.
Разом з тим, за результатами розгляду заяви позивача від 08.09.2025, яка подана до органу Пенсійного фонду в межах трьохмісячного строку визначеного п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону № 1058-ІV, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Кіровоградській області ще не приймалося рішення із зарахуванням спірного періоду роботи позивача до страхового та пільгового стажу за Списком 1 та із застосуванням до спірних правовідносин п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення".
Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.
Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам та виключати подальше звернення особи до суду за захистом порушених прав.
З огляду на викладене, суд, з метою повного та ефективного захисту прав позивача, з урахуванням вимог ч. 2 ст. 9 КАС України, вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 08.09.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) та п. "а" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
Таким чином вимоги про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (в редакції рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року № 1-р/2020) з 04.08.2025, не підлягають задоволенню.
З урахуванням встановлених фактів, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.
Щодо стягнення на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в сумі 1937,92 грн та витрат на правничу допомогу в сумі 6000 грн, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч. 3 ст. 132 КАС України).
Частинами 1, 2 ст. 134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. При цьому даною статтею передбачено цілі розподілу, визначення розміру та розмір судових витрат.
Так, згідно з ч. 3 ст. 134 КАС України, для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Водночас частинами 4, 5 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Положеннями частини 3 статті 139 КАС України визначено, що при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до ч. 7, 9 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу надано наступні докази, а саме: копію ордера на надання правничої допомоги від 24.09.2025 серія ВМ № 1073428; копію договору про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 19.09.2025, укладений між позивачем та адвокатом Качан Наталією Федорівною; копію акта приймання наданих послуг від 24.09.2025, квитанцію від 19.09.2025 про сплату позивачем 6000 грн за договором про надання правничої допомоги в адміністративній справі від 19.09.2025.
Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує ту обставину, що справа є не складною, а спірні правовідносини не новими у судовій практиці. Отже, підготовка до вказаної справи не вимагала великого обсягу юридичної та технічної роботи, а також не потребувала значних витрат часу та коштів, які заявлені позивачем як витрати на правову допомогу, про що свідчать зміст та обсяг позовної заяви.
З урахуванням досліджених судом доказів щодо витрат на професійну правничу допомогу, суд вважає заявлені витрати не співмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, тому, враховуючи критерії необхідності та доцільності понесених витрат, обсяг наданих послуг, а також те, що позовні вимоги задоволені частково, суд дійшов висновку про можливість відшкодування витрат на професійну правничу допомогу за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Кіровоградській області в розмірі 1000 грн та за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Закарпатській області в розмірі 1000 грн.
Водночас, суд зауважує, що на користь позивача підлягає відшкодуванню вся сума судового збору, адже незважаючи на часткове задоволення позовних вимог, суд визнав порушення законних прав позивача внаслідок прийняття відповідачами протиправних рішень, і спір по суті вирішено на користь позивача.
Отже витрати зі сплати судового збору у сумі 1937,92 грн підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, як суб`єктів владних повноважень, що прийняли оскаржувані рішення, а саме за рахунок ГУ ПФУ в Дніпропетровській області в розмірі 968,96 грн та ГУ ПФУ в Закарпатській області в розмірі 968,96 грн. 
Керуючись ст.ст. 2, 77, 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
У Х В А Л И В:
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії – задовольнити частково.
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 12.08.2025 №183450037544 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 . 
Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області від 15.09.2025 №183450037544 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 період роботи з 14.03.2006 по 07.09.2006.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до пільгового стажу за Списком №1 періоди простою з 01.01.2022 по 07.03.2022 та з 01.01.2023 по 25.05.2023, але не більше 1 місяця в календарному році.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) зарахувати до страхового та пільгового стажу за Списком №1 період роботи ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) з 01.07.2024 по 31.08.2025, за виключенням періодів простою, які є більшими 1 місяця в календарному році.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) від 08.09.2025 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 з урахуванням рішення Конституційного суду України від 23 січня 2020 року №1-р/2020 по справі 1-5/2018 (746/15) та п. "а" ст.13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення", та прийняти рішення по суті заяви, з урахуванням правової оцінки, наданої судом по даній справі.
У задоволенні інших вимог - відмовити.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (вул. Соборна, 7а, м. Кропивницький, Кіровоградська область, 25009, код ЄДРПОУ 20632802) витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.
Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (площа Народна, 4, м. Ужгород, Закарпатська область, 88000, код ЄДРПОУ 20453063) витрати зі сплати судового збору в розмірі 968,96 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1000 грн.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення. 
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. 
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя   Н.В. Савицька