ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 р.	Справа № 520/30971/25	

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,
Суддів: Семененко М.О. , Чалого І.С. ,
за участю секретаря судового засідання Кіт Т.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент Ойл-98" на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєва О.В., повний текст складено 18.12.25 по справі № 520/30971/25
за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент Ойл-98" 
до  Головного управління ДПС у Харківській області 
про скасування податкового повідомлення-рішення № 00429030708 від 26.12.2023
ВСТАНОВИВ
Товариство з обмеженою відповідальністю «Брент Ойл-98» звернулось до Харківського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Харківській області, в якому просить суд: скасувати податкове повідомлення-рішення №0369900902 від 02.07.2024, прийняте відповідачем; скасувати податкове повідомлення-рішення №030725/0902 від 31.05.2024, прийняте відповідачем; скасувати податкове повідомлення-рішення №00313010707 від 04.06.2024, прийняте відповідачем; скасувати податкове повідомлення-рішення №037149/0902 від 23.11.2023, прийняте відповідачем; скасувати податкове повідомлення-рішення №0149610902 від 25.03.2024, прийняте відповідачем; скасувати податкове повідомлення-рішення №0149630902 від 25.03.2024, прийняте відповідачем; скасувати податкове повідомлення-рішення №00429030708 від 26.12.2023, прийняте відповідачем.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2024 у справі №520/30468/24 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент Ойл-98" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 25.11.2025 у справі №520/30468/24 роз`єднано у самостійні провадження вимоги, заявлені у справі №520/30468/24. У межах справи №520/30468/24 залишено вимоги: про скасування податкового повідомлення-рішення №0369900902 від 02.07.2024 прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області. Вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №030725/0902 від 31.05.2024 та податкового повідомлення-рішення №00313010707 від 04.06.2024, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області, виділено в окреме провадження і передано до відповідного структурного підрозділу апарату Харківського окружного адміністративного суду для організації виконання положень ст.31 КАС України. Вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №037/49/0902 від 23.11.2023, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, виділено в окреме провадження і передано до відповідного структурного підрозділу апарату Харківського окружного адміністративного суду для організації виконання положень ст.31 КАС України. Вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №0149610902 від 25.03.2024 та податкового повідомлення-рішення №0149630902 від 25.03.2024, прийняті Головним управлінням ДПС у Харківській області, виділено в окреме провадження і передано до відповідного структурного підрозділу апарату Харківського окружного адміністративного суду для організації виконання положень ст.31 КАС України. Вимоги про скасування податкового повідомлення-рішення №00429030708 від 26.12.2023, прийняте Головним управлінням ДПС у Харківській області, виділено в окреме провадження і передано до відповідного структурного підрозділу апарату Харківського окружного адміністративного суду для організації виконання положень ст.31 КАС України. Копії адміністративного позову з доданими до них документами за виділеними в окреме провадження позовними вимогами передано до відділу з надання судово-адміністративних послуг Харківського окружного адміністративного суду для присвоєння номеру справи.
У межах справи №520/30971/25 розглядаються вимоги про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 26.12.2023 №00429030708.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 02.12.2025 у справі №520/30971/25 визнано підстави, викладені в заяві Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент Ойл-98" про поновлення пропущеного строку звернення до суду неповажними. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Брент Ойл-98" до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 00429030708 від 26.12.2023 залишено без руху. Повідомлено позивача про необхідність виправити недоліки позовної заяви, а саме, надати до суду: заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в якій вказати підстави та докази на підтвердження поважності причин пропуску такого строку, з урахуванням висновків суду, викладених в цій ухвалі. Встановлено позивачу термін для усунення недоліків позовної заяви - протягом десяти днів з моменту отримання даної ухвали.
12.12.2025 представником позивача надано до суду заяву, в якій просив визнати поважними причини пропуску ТОВ «Брент Ойл-98» строку, встановленого для звернення до адміністративного суду, в частині оскарження податкового повідомлення-рішення від 26.12.2023 №00429030708, та поновити строк.
Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 у справі №520/30971/25 визнано неповажними підстави пропуску Товариством з обмеженою відповідальністю «Брент Ойл-98» строку звернення до суду з адміністративним позовом. Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Брент Ойл-98» до Головного управління ДПС у Харківській області про скасування податкового повідомлення-рішення № 00429030708 від 26.12.2023 - залишено без розгляду.
Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Брент Ойл-98" подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що у прикріплених відповідачем додатках до клопотання (докази направлення та повернення ППР), а саме на конверті оператора поштового зв`язку «Укрпошта» неможливо ідентифікувати ні факт повернення, ні дату такого повернення. Стверджує, що про існування ППР № 00429030708 від 26.12.2023 ТОВ «Брент Ойл-98» дізналось одночасно із наявністю в нього податкового боргу на підставі цього ж податкового повідомлення-рішення. Саме після цього, представник позивача – адвокат Савинський О.Г., звернувся до ГУ ДПС Харківської області із адвокатським запитом від 02.10.2024. Відповідь на адвокатський запит надійшла 09.10.2024. Наголошує, що 09.10.2024 позивач дізнався про існування ППР №00429030708 від 26.12.2023, а відповідно і отримав можливість оскаржити факт порушення своїх прав. Просить суд також врахувати той факт, що після ознайомлення із ППР 09.10.2024, позивач не зволікав із оскарженням, і позов щодо оскарження податкових повідомлень-рішень було подано до суду 03.11.2024. Посилається на обставини запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації воєнного стану.
Головне управління ДПС у Харківській області подало до суду відзив на апеляційну скаргу позивача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, ухвалу суду першої інстанції вважає законною та обґрунтованою, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 у справі №520/30971/25 без змін. Зазначає, що у разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення. ГУ ДПС звертає увагу, що ТОВ «БРЕНТ ОЙЛ-98» не повідомляло контролюючий орган про зміну податкової адреси, заяви про бажання отримувати документи через електронний кабінет від позивача також не надходило. Зауважує, що оскаржуване ППР від 26.12.2023 №00429030708 було направлено на податкову адресу позивача 27.12.2023 рекомендованим листом з повідомленням про вручення, але було повернуто поштою 29.01.2024 у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Вважає, що оскаржуване ППР вважається врученим ТОВ «БРЕНТ ОЙЛ-98» 29.01.2024, тоді як до суду позивач звернувся з позовною заявою лише 03.11.2024, тобто з пропуском строку, встановленого ст.122 КАС України. Наголошує, що ТОВ «БРЕНТ ОЙЛ-98» знало про те, що відносно нього проводилась перевірка. Отже, процесуальна поведінка платника податків не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку.
Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.
Представник позивача в судовому засіданні підтримував доводи апеляційної скарги, просив суд апеляційної інстанції задовольнити вимоги скарги в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Залишаючи без розгляду позовну заяву ТОВ «Брент Ойл-98», суд першої інстанції виходив з того, що зазначені представником позивача підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду не можуть бути визнані поважними.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про залишення без розгляду позовної заяви ТОВ «Брент Ойл-98», з наступних підстав. 
Відповідно до ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Для реалізації конституційного права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності вказаних суб`єктів у сфері управлінської діяльності в Україні створено систему адміністративних судів.
Порядок здійснення судочинства в адміністративних судах визначає Кодекс адміністративного судочинства (далі по тексту - КАС України), частиною першою статті 5 якого встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.
Частиною 1 ст.168 КАС України встановлено, що позов пред`являється шляхом подання позовної заяви в суд першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.
Згідно з п.п. 3, 5 ч.1 ст.171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).
Положеннями статей 160 та 161 КАС України визначено форму та зміст позовної заяви, а також визначено документи, що до неї додаються.
Відповідно до ч.ч. 3, 6 ст.161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.
Частинами 1, 2 ст.169 КАС України встановлено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.
В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.
Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.
Якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Частиною 1 ст.118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.
Відповідно до ч.ч. 1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. 
Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
За загальним правилом перебіг строку звернення до адміністративного суду починається з дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла та повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Поряд з цим суд повинен гарантувати доступ до правосуддя особам, які вважають, що їх право порушене, і діяли добросовісно, але пропустили строк звернення до суду з поважних причин. У випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для визнання поважними причин такого пропуску є лише наявність обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.
Предметом оскарження у цій справі є податкове повідомлення-рішення від 26.12.2023 №00429030708.
Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у справі №160/11673/20 (постанова від 27.01.2022) сформував правовий висновок, що процесуальний строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (рішення про застосування штрафних санкцій) у випадку, якщо платником податків не використовувалася процедура досудового вирішення спору (адміністративного оскарження) визначається частиною другою статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України - становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Таким чином, строк звернення до суду з позовом про скасування податкового повідомлення-рішення (без використання процедури досудового вирішення спору) становить шість місяців і обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до пункту 45.1 статті 45 Податкового кодексу України платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу. Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі. Платник податків - фізична особа може мати одночасно не більше однієї податкової адреси.
За приписами підпункту 70.2.4 пункту 70.2 статті 70 Податкового кодексу України до облікової картки фізичної особи - платника податків та повідомлення вноситься інформація про місце проживання.
Згідно з пунктом 70.7 статті 70 Податкового кодексу України фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення, протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до положень пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу.
Документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику), (пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України).
У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (пункт 42.4 статті 42 Податкового кодексу України).
Зазначена норма кореспондується із абзацом третім пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, яким передбачено, що у разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення вважається врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.
З положення наведених норм чинного законодавства вбачається, що надіслане контролюючим органом рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу платника податків (за зареєстрованим місцем проживання) вважається врученим у тому числі і у разі неможливості вручення адресату такого відправлення після проставлення поштовим органом відповідної відмітки з датою та причиною невручення.
Верховний Суд у постановах від 12.02.2020 у справі №826/17798/18, від 23.09.2021 у справі №640/8096/19 вказав, що враховуючи викладені вище обставини, аналізуючи норми чинного законодавства та використовуючи логічно-змістовне тлумачення пункту 56.18 статті 56, пункту 58.3 статті 58 Податкового кодексу України, контролюючий орган, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.
Також слід зазначити, що Судовою палатою з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 23.05.2022 у справі №810/3116/18 вказано, що відповідно до пункту 42.2. статті 42 Податкового кодексу України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.
У постанові від 09.10.2018 у справі №820/1864/17 Верховний Суд наголосив, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів, як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
До аналогійних висновків дійшов Верховний Суд і у постанові від 08.08.2024 у справі №440/18128/21.
Судовим розглядом встановлено, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення від 26.12.2023 №00429030708 надіслано на зареєстровану адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення №060073116519, який повернувся до контролюючого органу неврученим 29.01.2024, із відміткою пошти: «за закінченням терміну зберігання».
Доказів повідомлення позивачем про зміну податкової адреси матеріали справи не містять.
З урахуванням наведеного, оскаржуване податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.12.2023 №00429030708 вважається врученим позивачу 29.01.2024.
Отже, строк звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.12.2023 №00429030708 розпочав свій відлік з 29.01.2024 та закінчився 29.07.2024.
Позовну заяву про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.12.2023 №00429030708 позивач подав до суду 03.11.2024, тобто з пропуском строку звернення до суду.
У відповідності до ч.1 ст.121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
За загальним правилом поважними причинами визнаються ті обставини, існування яких є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного звернення до суду з даним позовом.
Колегія суддів звертає увагу на висновки Великої Палати Верховного Суду у питанні поновлення строків (від 28.07.2022 у справі №9901/611/19), за якими поважними причинами пропуску строку звернення до суду визнаються лише ті обставини, які були об`єктивно непереборними, тобто не залежали від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.
Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.10.2020 у справі №9901/32/20 дійшла висновку, що інакшого способу визначити, які причини належить віднести до поважних, ніж через зовнішню оцінку (кваліфікацію) змісту конкретних обставин, хронологію та послідовність дій суб`єкта правовідносин перед зверненням до суду за захистом свого права, немає. Під таку оцінку мають потрапляти певні явища, фактори та їх юридична природа; тривалість строку, який пропущений; те, чи могли і яким чином певні фактори завадити вчасно звернутися до суду, чи перебувають вони у причинному зв`язку із пропуском строку звернення до суду; яка була поведінка суб`єкта звернення протягом цього строку; які дії він вчиняв, і чи пов`язані вони з готуванням до звернення до суду тощо.
Колегія суддів зазначає, що причина пропуску строку може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.
Отже, поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом. У свою чергу, поважною може бути визнано причину, яка носить об`єктивний характер, та з обставин незалежних від сторони унеможливила звернення до суду з адміністративним позовом.
В обґрунтування підстав пропуску строку звернення до суду з позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Брент Ойл-98» зазначає, що дізнався про оскаржуване у цій справі податкове повідомлення-рішення від 26.12.2023 №00429030708 з відповіді Головного управління ДПС у Харківській області від 09.10.2024 на адвокатський запит від 02.10.2024, після чого звернувся до суду з даним позовом. Вказує, що на конверті оператора поштового зв`язку «Укрпошта» неможливо ідентифікувати ні факт повернення, ні дату такого повернення. Посилається на обставини запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації воєнного стану.
Оцінюючи поважність підстав несвоєчасного звернення до суду, колегія суддів звертає увагу, що з рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення вбачається, що ППР №00429030708 відправлено 27.12.2023. На поштовому конверті оператором поштового зв`язку проставлено печатку з датою повернення – 29.01.2024 та зазначена причина повернення – «за закінченням терміну зберігання». 
Всупереч твердженням апелянта, дату та причину повернення поштового відправлення можна добре ідентифікувати.
Водночас, жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган повторно надсилати рішення у випадку його повернення чи здійснювати заходи для з`ясування причин його невручення.
Враховуючи зазначене вище правове регулювання, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення від 26.12.2023 №00429030708 надіслане в порядку, встановленому ПК України, на зареєстровану адресу позивача.
Колегія суддів звертає увагу на тому, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку платник не вправі посилатись на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.
Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 20.10.2020 у справі № 140/30/20.
Отже, як встановлено судом вище, строк звернення до суду із позовом про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення ГУ ДПС у Харківській області від 26.12.2023 №00429030708 розпочав свій відлік з 29.01.2024 та закінчився 29.07.2024. Однак, з позовом ТОВ «БРЕНТ ОЙЛ-98» звернулось до суду 03.11.2024.
Колегія суддів приймає як належні посилання відповідача, наведені у відзиві на апеляційну скаргу, про те, що ТОВ «БРЕНТ ОЙЛ-98» знало про проведену відносто нього перевірку, тому процесуальна поведінка платника податків не демонструє повноти використання своїх процесуальних прав, достатньої зацікавленості щодо належного захисту своїх прав у судовому порядку. 
Суд зазначає, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена її власною пасивною поведінкою.
Аналогічна правова позиція щодо дотримання процесуального строку звернення до суду викладена у постанові Верховного Суду від 13.01.2025 у справі №160/28752/23.
Доводи позивача про необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів, а разом із тим, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості дізнатися про результати проведеної перевірки.
Щодо посилань позивача на обставини запровадженого на території України у зв`язку зі збройною агресією російської федерації воєнного стану, колегія суддів зазначає, що сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не є підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.
За усталеною практикою Верховного Суду введення воєнного стану може бути визнано судом поважною причиною пропуску відповідного процесуального строку або його продовження за умови, якщо пропуск строку знаходиться в прямому причинному зв`язку з такою обставиною.
У постанові від 28.11.2022 у справі № 140/11951/21 Верховний Суд вказав, що при оцінці поважності причин пропуску процесуального строку з причини введення воєнного стану в Україні додатково слід брати до уваги, зокрема: територіальне місцезнаходження суду, порядок його функціонування; місце проживання (місцезнаходження) заявника; ведення на відповідній території бойових дій або розташування у безпосередній близькості до такої території, посилення ракетних обстрілів у відповідний проміжок часу, що об`єктивно створювало реальну небезпеку для життя учасників процесу; тривалість самого процесуального строку та часу, який минув із дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали конкретній особі реалізувати своє право (повноваження) у межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) у межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску), та інші доречні обставини.
Однак, позивачем не надано жодних належних доказів наявності об`єктивних перешкод для звернення до адміністративного суду у зв`язку з запровадженням на території України воєнного стану, не наведено поважних обставин, які не залежали від його волевиявлення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами, що перешкоджали звернутись до суду в межах встановленого строку.
За відсутності документів, які свідчать про наявність безпосереднього та прямого причинного зв`язку між пропуском позивачем строку звернення до суду і запровадженням в Україні воєнного стану, вказана позивачем причина не може бути визнана судом як поважна причина пропуску строку звернення до суду із цим позовом.
З урахуванням вищенаведеного, колегія суддів вказує на відсутність будь-яких належних і беззаперечних доказів на підтвердження поважності пропуску позивачем встановленого законом строку для звернення до суду із даними позовними вимогами та неможливості вчасного звернення до адміністративного суду внаслідок суттєвих перешкод.
Колегія суддів враховує, що за змістом частини третьої статті 123 КАС України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку, що строк звернення до суду пропущений позивачем без поважних причин, тому наявні правові підстави для залишення без розгляду позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Брент Ойл-98».
Згідно з ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Практика Європейського суду з прав людини, також, свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому, числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії , справа Девеер проти Бельгії).
Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (див. рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28 жовтня 1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.
У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25 січня 2000 року, пункт 33).
Отже, за практикою Європейського суду з прав людини, застосування судами наслідків пропущення строків звернення до суду не є порушенням права на доступ до суду.
Колегія суддів вважає, що наведені в апеляційній скарзі мотиви та доводи не спростовують висновків суду першої інстанції і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали.
При цьому, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Частиною 1 ст.315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
Згідно ч.1 ст.316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, переглянувши ухвалу суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги позивача, колегія суддів вважає, що при прийнятті оскаржуваної ухвали, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо встановлення обставин справи і правильно застосував норми матеріального та процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.
Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд 

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.
Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 18.12.2025 по справі № 520/30971/25 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя 	(підпис)	З.Г. Подобайло	
Судді	(підпис)  (підпис) 	М.О. Семененко   І.С. Чалий   	
Повний текст постанови складено 02.02.2026 року