Справа №491/297/25
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2026 року Ананьївський районний суд Одеської області
в складі: головуючої судді – Надєр Л.М.,
за участю секретаря судового засідання – Гула О.Р., 
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ананьєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді в Ананьївському районному суді Одеської області перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.
Позовні вимоги позивача обґрунтовані тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , відносно якого позивач є спадкоємцем 5-ої черги спадкування за законом, тобто, двоюрідною онукою. На день своєї смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на житловий будинок з присадибною земельною ділянкою, які розташовані за вище зазначеною адресою. Заповіту ОСОБА_3 не залишив. Єдиний спадкоємець за законом першої черги, а саме син спадкодавця ОСОБА_4 , котрий проживає в Канаді, від спадщини відмовився. Як спадкоємець за законом, позивач звернулася до Ананьївської державної нотаріальної контори з приводу належного оформлення спадщини, внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу за №212/2024, однак позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини з причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, та рекомендовано звернутись до суду. Позивач зазначає, що нею дійсно був пропущений строк для подачі заяви про прийняття спадщини, однак вона вважає, що він був пропущений з причин, які можуть бути визнані судом поважними. Так, з 14 травня 1994 року по теперішній час вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 .. Батьки її чоловіка, а саме ОСОБА_6 та ОСОБА_7 є особами похилого віку та внаслідок наявних у них важких захворювань потребують сторонньої допомоги. Враховуючи ставлення позивача до них, як до своїх рідних батьків, а також зайнятість чоловіка на роботі, позивач погодилась покласти на себе обов`язок по їх догляду, що в свою чергу потребує докладання суттєвих зусиль та витрачання значного часу. Так, у грудні 2020 року батько чоловіка в зв`язку з погіршенням стану свого здоров`я переніс хірургічне втручання, а саме за п`ять місяців до дати відкриття спадщини на майно ОСОБА_3 .. Період його відновлення після хірургічної операції потребував посиленого стороннього догляду, що в свою чергу призвело до того, що переважну частину свого часу позивач змушена була здійснювати за ним догляд, надаючи йому необхідну допомогу. Окрім того, з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України було встановлено карантин відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 "Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (із змінами), внаслідок чого позивач намагалася дотримуватися вимог щодо максимальної мінімізації контактів із людьми не лише для власної безпеки, а в першу чергу для безпеки батьків чоловіка, оскільки для останніх захворювання на COVID-19 могло мати фатальні наслідки, враховуючи наявні у них захворювання. Згодом, вже після зазначеного хірургічного втручання, як батько так і мати чоловіка неодноразово зверталися за медичною допомогою. Таким чином саме зазначені позивачем обставини об`єктивно унеможливили її звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у визначений законом строк. Позивач зазначає, що в подальшому початок бойових дій на території України та оголошення воєнного стану також вплинули на те, що із заявою про прийняття спадщини вона звернулася до нотаріуса лише у 2024 році, а тому позивач вважає, що зазначені нею причини пропуску строку, передбаченого ст.1270 ЦК України, є такими, що пов`язані з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для своєчасного подання заяви про прийняття спадщини. У зв`язку з цим позивач звернулася до суду та просить задовольнити позовні вимоги. 
Ухвалою суду від 18 квітня 2025 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Крім того, в ухвалі про відкриття провадження у справі роз`яснено процесуальні права відповідачам про право на подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено порядок його реалізації, а також право звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.
В подальшому, 06 жовтня 2025 головуючою суддею у справі після виконання всіх завдань, визначених в ст.189 ЦПК України, було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті.
Позивач в судове засідання не з`явилася, однак її представник – адвокат Юраш І.О., яка діє на підставі ордера на надання правничої допомоги серії ВН №1480999 від 27 лютого 2025 року та договору про надання правничої допомоги від 10 жовтня 2024 року, до початку судового засідання подала письмову заяву, в якій просить справу розглянути без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять задовольнити (а.с.161).
Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак в матеріалах справи міститься письмове клопотання представника відповідача, в якому він просить розгляд справи здійснити без участі представника відповідача. Розгляд заяви по даній справі залишає на розсуд суду. Про результат розгляду справи просить повідомити, надіславши копію прийнятого рішення за місцем знаходження Ананьївської міської ради (а.с.113).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, однак подала письмове клопотання, в якому просить розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення (а.с.153). 
Відповідно до ч.3 ст.223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки; 2) повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки; 3) неявки представника в судове засідання, якщо в судове засідання з`явилася особа, яку він представляє, або інший її представник; 4) неявки в судове засідання учасника справи, якщо з`явився його представник, крім випадків, коли суд визнав явку учасника справи обов`язковою.
При цьому, враховуючи заяву представника позивача, клопотання представника відповідача – Ананьївської міської ради, клопотання відповідача ОСОБА_2 , відсутність, передбачених ч.2 ст.223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи, з урахуванням положень ч.ч.1, 3 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності позивача та представника відповідача.
У відповідності до положень ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Так, при розгляді справи встановлено:
Позивачем у справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 15 березня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області (а.с.7-8).
Позивач звернулася до суду з позовною заявою та просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, що померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
Згідно з вимогами ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
З матеріалів позовної заяви вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 27 квітня 2021 року, виданого Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (а.с.15).
Зі змісту ч.1 ст.1217 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.
Приписами ч.1 ст.1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. 
Відповідно до ч.1 ст.1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
Відповідно до листа Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №1295/02-31 від 08 жовтня 2024 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що залишилась після смерті ОСОБА_3 , оскільки позивачем пропущений визначений законом строку для подання заяви про прийняття спадщини, а тому позивачу рекомендовано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.6).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , виданого 04 грудня 1974 року Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району Одеської області, позивач народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області. її батьками вказані ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (а.с.9).
Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_4 , виданого 14 травня 1994 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області, позивач зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_10 » (а.с.10).
До позовної заяви додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_5 , виданого 04 березня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я матері позивача – ОСОБА_9 (а.с.11-12).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 04 липня 1972 року Новогеоргіївською сільською радою Ананьївського району, мати позивача народилась ІНФОРМАЦІЯ_4 в с. Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області. Її батьками вказані ОСОБА_11 та ОСОБА_12 (а.с.13).
Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_7 , виданого 22 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції Одеської області, між батьками позивача шлюб було розірвано та матері позивача після розірвання шлюбу було залишено шлюбне прізвище « ОСОБА_13 » (а.с.14). 
До позовної заяви додано копія паспорта громадянина України № НОМЕР_8 , виданого 02 липня 2019 року органом 5123 на ім`я ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.16), та копію реєстраційного номера облікової картки платника податків на його ім`я (а.с.17).
Відповідно до копії довідки про реєстрацію місця проживання особи №484 від 12 липня 2019 року, виданої Ананьївською міською радою, ОСОБА_3 з 23 січня 2004 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.18).
При цьому судом не береться до уваги додана до позовної заяви копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_9 , оскільки з копії вказаного документа вбачається, що він пошкоджений та відсутня його частина, яка містить відомості про народжену дитину, через що неможливо встановити належність вказаного документа конкретній особі (а.с.19).
Відповідно до висновку про надання дозволу на зміну імені від 07 червня 2019 року, складеного Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, заяву ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , було задоволено та дозволено зміну його прізвища з « ОСОБА_15 » на « ОСОБА_16 » (а.с.20), та на підставі вказаного висновку Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області видано свідоцтво про зміну імені серії НОМЕР_10 , відповідно до якого прізвище, власне ім`я та по батькові заявника після державної реєстрації зміни імені – ОСОБА_3 (а.с.21).
Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_11 , виданого 14 січня 2011 року Жеребківською сільською радою Ананьївського району Одеської області, ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Жеребкове Ананьївського району Одеської області (а.с.22), та до позовної заяви додано копію паспорта громадянина України серії НОМЕР_12 , виданого 25 червня 1996 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області на її ім`я (а.с.23).
Відповідно до копії свідоцтва про одруження серії НОМЕР_13 , виданого ОСОБА_17 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , після чого їй було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_18 » (а.с.24).
Відповідно до копії листа Любашівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Подільському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) №217/24.22-19 від 26 лютого 2024 року, наданого на адвокатський запит представника позивача, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян відсутні актові записи про народження: ОСОБА_17 , 1924 року народження; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; в яких ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , значиться батьком. При цьому, за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявні актові записи про народження, де ОСОБА_12 зазначена матір`ю: №66 від 21 листопада 1954 року, складений виконавчим комітетом Новогеоргіївської сільської ради Ананьївського району Одеської області відносно ОСОБА_19 ; поновлений актовий запис №163 від 30 липня 1964 року, складеним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ананьївського районного управління юстиції в Одеській області відносно ОСОБА_20 . Крім того за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян наявний актовий запис про шлюб №426 від 15 вересня 1961 року, складений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ніжинського міськрайонного управління юстиції відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_21 , та актовий запис про розірвання шлюбу №135 від 04 лютого 1988 року, складений Відділом запису актів громадянського стану виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів м. Запоріжжя відносно ОСОБА_14 та ОСОБА_22 (а.с.25).
Відповідно до копії листа Державного архіву Одеської області Одеської обласної державної адміністрації, наданого на адвокатський запит представника позивача, книги реєстрації актів цивільного стану про народження в с. Новогеоргіївка Ананьївського (Подільського) району Одеської області за 1924 рік на зберігання до Державного архіву Одеської області не надходили і вважаються втраченими у період окупації та воєнних дій 1941-1944 років, а тому неможливо надати інформацію про народження ОСОБА_17 (а.с.26).
Відповідно до архівної копії запису акта про народження №1, ОСОБА_14 народився ІНФОРМАЦІЯ_7 (а.с.27-29). 
Також судом дослідженні копії витягів з погосподарських книг щодо особових рахунків домогосподарств: ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_17 , 1924 року народження, ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживали в с. Новогеоргіївка Ананьївського району Одеської області (а.с.30-76).
Відповідно до копії офіційного перекладу відмови ОСОБА_24 , складеної у Канаді, провінція Острів принца Едварда 02 червня 2021 року, останній відмовився від усієї, а також будь-якої частки спадщини, яка йому призначається як єдиному сину і найближчому кровному родичу після смерті його батька ОСОБА_25 (колишній ОСОБА_15 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Ананьїв Одеської області, Україна. Також ОСОБА_24 остаточно відмовився від будь-якої частки фінансових відсотків в загальній спадщини, а також передає право спадщини його племінницям ОСОБА_26 і ОСОБА_27 (а.с.77-78).
Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_14 , виданого 31 травня 1966 року Ленінським районним бюро ЗАГС м. Запоріжжя, ОСОБА_24 народився ІНФОРМАЦІЯ_9 в м. Запоріжжя, Ленінський район. Його батьками вказані ОСОБА_14 та ОСОБА_22 (а.с.79).
Також до позовної заяви додано копію свідоцтва про народження серії НОМЕР_15 , виданого 04 квітня 1974 року Ананьївським райвідділом ЗАГС Одеської області, відповідно до якого ОСОБА_5 народився ІНФОРМАЦІЯ_10 в м. Ананьїв. Його батьками вказані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.81).
В матеріалах справи також міститься копія паспорта громадянина України серії НОМЕР_16 , виданого 27 липня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 (а.с.82), а також копія паспорт громадянина України серії НОМЕР_17 , виданого 30 липня 2001 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області на ім`я ОСОБА_7 (а.с.94). 
Також на виконання ухвали суду від 18 квітня 2025 року від Ананьївської державної нотаріальної контори Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшла копія спадкової справи №212/2024 на майно ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з матеріалів якої вбачається, що позивач з заявою про прийняття спадщини за законом звернулась 06 червня 2024 року. В матеріалах спадкової також міститься копія офіційного перекладу відмови ОСОБА_24 від прийняття спадщини (а.с.115-137). 
Судом також вивчені додані до позовної заяви копії документів: виписки із медичної карти стаціонарного хворого №11682, результатів дослідження МСКТ грудної та черевної порожнини від 14 грудня 2021 року, результатів ультразвукового дослідження передміхурової залози від 27 грудня 2021 року, результатів обстеження у лікаря уролога, результатів ультразвукового дослідження нирок і сечового міхура від 27 грудня 2021 року, протоколу операції вінцевого стентування №208 від 23 травня 2022 року, виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №8410 від 30 травня 2022 року, виписного епікризу з медичної карти стаціонарного хворого №10999 від 05 липня 2022 року, протоколу операції коронаровентрикулографії №606 від 29 лютого 2022 року, протоколу операції коронаровентрикулографії №622 від 01 липня 2022 року, виписки з історії хвороби №2805/982 від 30 жовтня 2023 року, виписки із медичної карти стаціонарного хворого №594 від 01 лютого 2024 року, протоколу операції вінцевого стентування №21 від 26 січня 2023 року, виписки з історії хвороби №543/198 від 20 лютого 2024 року (а.с.20-24). Вивченням вказаних документів судом встановлено, що дійсно у період визначеного законом строку для прийняття спадщини, до і в подальшому батьки чоловіка позивача проходили тривале лікування від тяжкої хвороби, потребували постійного супроводу позивачем у лікувальних закладах як під час лікування так і під час проходження обстежень з метою встановлення порядку лікування, де їх супроводжувала позивач. Крім того спадщина відкрилась у період дії з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року на усій території України карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2", внаслідок чого позивач мала дотримуватися вимог щодо максимальної мінімізації контактів із людьми, зокрема, задля безпеки батьків чоловіка, оскільки, враховуючи наявні у них захворювання, для останніх захворювання на COVID-19 могло мати тяжкі наслідки.
Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Таким чином встановлено, що в даній справі спадкування здійснюється за законом.
Частиною 1 ст.1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.
З позовної заяви вбачається, що на думку позивача строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 нею пропущений з поважних причин, оскільки через хвороби батьків чоловіка вона була вимушена постійно супроводжувати їх як у лікувальних закладах під час стаціонарного лікування, так і проводити лікування в домашніх умовах, оскільки батьки чоловіка позивача потребували постійного контролю та догляду, а також через введення на усій території України карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" позивач мала дотримуватися вимог щодо максимальної мінімізації контактів із людьми, зокрема, задля безпеки батьків її чоловіка, за якими вона проводила догляд, оскільки, враховуючи наявні у них захворювання, для останніх захворювання на COVID-19 могло мати тяжкі наслідки, а тому на думку позивача в сукупності зазначене вище стало непереборними обставинами, за яких вона не мала можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.
Для прийняття спадщини згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно з ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.
В постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, зокрема, що спадкоємець є таким, що спадщину не прийняв, якщо свідомо, за відсутності будь-яких перешкод своєчасно не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття.
Згідно п.24 вищевказаної постанови Пленуму Верховного суду України, особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
Зазначене також підтримується практикою Верховного суду України, відповідно до якої, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту, тощо.
Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.
З матеріалів справи вбачається, що позивач подав до приватного нотаріуса Подільського районного нотаріального округу Одеської області заяву про прийняття спадщини, пропустивши визначений законом строк для звернення за спадщиною.
З урахуванням наведених в позовній заяві підстав та наданих доказів, судом під час розгляду справи, встановлено, що причини пропуску позивачем встановленого шестимісячного терміну для прийняття спадщини, котра залишилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є поважними, оскільки наявними в матеріалах справи доказами підтверджено та доведено наявність непереборних обставин, з яких позивач була позбавлена можливості у визначений законом строк звернутися до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, та такими непереборними обставинами є захворювання батьків чоловіка позивача в період строку, визначеного позивачу законом для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки, як було зазначено вище, позивач на протязі всього періоду лікування батьків чоловіка супроводжувала їх у лікувальних закладах як під час стаціонарного лікування, так і під час проведення обстежень, проводила постійний догляд за ними, а також через введення на усій території України карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" позивач мала дотримуватися вимог щодо максимальної мінімізації контактів із людьми, зокрема, задля безпеки батьків її чоловіка, оскільки, враховуючи наявні у них захворювання, для останніх захворювання на COVID-19 могло мати тяжкі наслідки.
Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу, Закону України «Про міжнародне приватне право», законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Частиною 1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Відповідно до ч.2 ст.5 ЦПК України у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.
Частиною 1 ст13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною 6 ст.81 ЦПК України визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Проаналізувавши встановлені обставини по справі, оцінивши надані в силу положень ст.81 ЦПК України докази в їх сукупності, зважаючи на те, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом, має намір прийняти спадщину, зазначила причини пропуску строку, встановленого законом для прийняття спадщини, які визнані судом поважними, беручи до уваги той факт, що позивач позбавлена в позасудовому порядку реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги позивача підлягають задоволенню. 
Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 81, 133, 141, 247, 263, 264, 265, 268, 280-281, 352, 354 ЦПК України,
УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Ананьївської міської ради та ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини – задовольнити.
Визнати причини пропуску строку для прийняття спадщини поважними та визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованій за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий 15 березня 1998 року Ананьївським РВ УМВС України в Одеській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків – НОМЕР_18 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном три місяці з дня набрання рішенням законної сили.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, тобто в даному випадку через Ананьївський районний суд Одеської області.
Повний текст рішення складено 29 січня 2026 року.

Суддя:           Надєр Л.М.

Рішення набуло законної сили «____» __________________20__ року.