Справа № 346/1545/25 
Провадження № 1-кп/346/358/26

В И Р О К
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 січня 2026 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області, у складі головуючого – судді: ОСОБА_1 , секретарка судових засідань: ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні, у залі судових засідань суду, угоду про визнання винуватості разом з обвинувальним актом по кримінальному провадженню №22025090000000032, в якому ОСОБА_4 (який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у с.Воскресінці Коломийського району Івано-Франківської області; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ; громадянин України; судимість відсутня), обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.200 КК України,
а сторонами кримінального провадження є: з боку обвинувачення, прокурор: ОСОБА_3 , обвинувачений: ОСОБА_4 і його захисник: ОСОБА_5 ,
в с т а н о в и в :
За змістом обвинувального акту, який складено у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №22025090000000032, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого частиною 1 статті 200 Кримінального кодексу України (надалі за текстом – КК України), за таких обставин, вказаних обвинувальному акті:
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про платіжні послуги» від 30.06.2021 № 1531-IX (далі – Закон): п. 14 – електронні гроші - це одиниці вартості, що зберігаються в електронному вигляді, випущені емітентом електронних грошей для виконання платіжних операцій (у тому числі з використанням наперед оплачених платіжних карток багатоцільового використання), які приймаються як засіб платежу іншими особами, ніж їх емітент, та є грошовим зобов?язанням такого емітента електронних грошей; п. 27 – комерційний агент - юридична особа або фізична особа- підприємець, яка діє від імені, в інтересах, під контролем і за рахунок особи, яку вона представляє під час надання платіжних послуг на підставі відповідного договору; п. 28 – користувач платіжних послуг (далі - користувач) - фізична особа або юридична особа, яка отримує чи має намір отримати платіжну послугу як платник або отримувач (або обидва одночасно) та/або є власником електронних грошей (цифрових грошей Національного банку України), а в разі надання послуг банком - клієнт банку.
А згідно з ч. 1 ст. 10 цього ж закону до надавачів платіжних послуг належать: 1) банки, філії іноземних банків (далі - банки); 2) платіжні установи (у тому числі малі платіжні установи); 3) філії іноземних платіжних установ; 4) установи електронних грошей; 5) фінансові установи, що мають право на надання платіжних послуг; 6) оператори поштового зв`язку; 7) надавачі нефінансових платіжних послуг; 8) Національний банк України; 9) органи державної влади, органи місцевого самоврядування. І в силу ч. 2 ст. 10 цього ж закону надавати платіжні послуги мають право лише особи, зазначені у частині першій цієї статті.
Разом з цим ч.3 ст.10 Закону визначено, що особи, зазначені у частині першій цієї статті, мають право на провадження діяльності з надання фінансових платіжних послуг лише після отримання ними ліцензії відповідно до цього Закону (крім банків) та за умови включення до Реєстру, якщо інше не передбачено цим Законом. А ч. 13 ст.10 Закону визначає, що особи, які здійснюють діяльність без ліцензії та/або включення до Реєстру, якщо така авторизація діяльності вимагається відповідно до цього Закону, несуть відповідальність згідно із законом.
Аналогічно, згідно з п. 22 розділу ІІ «Положенням про випуск електронних грошей та здійснення платіжних операцій з ними», затвердженого Постановою Правління Національного банку України 29.09.2022 № 210 особи, які надають фінансову платіжну послугу з випуску електронних грошей та виконання платіжних операцій з ними, у тому числі відкриття та ведення електронних гаманців, без ліцензії та/або включення до Реєстру, несуть відповідальність згідно із законодавством України. 
Відповідно до п. п. 1-2 п. 151 постанови Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану» заборонити: 1) зарахування коштів на рахунки клієнтів фізичних осіб за переказами, ініційованими з використанням електронних платіжних засобів, емітованих учасниками (учасниками, що здійснюють свою діяльність на території Російської Федерації та Республіки Білорусь) міжнародних карткових платіжних систем (платіжних систем, які зареєстровані Національним банком України та відомості щодо яких унесені до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури); 2) приймати в Україні електронні платіжні засоби (уключаючи перекази, здійснення розрахунків та видачу готівки), емітовані учасниками (учасниками, що здійснюють свою діяльність на території Російської Федерації та Республіки Білорусь) міжнародних карткових платіжних систем (платіжних систем, які зареєстровані Національним банком України та відомості щодо яких унесені до Реєстру платіжних систем, систем розрахунків, учасників цих систем та операторів послуг платіжної інфраструктури).
Рішеннями Ради національної безпеки і оборони України (далі – РНБО України) «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)» від 14.05.2021, введеного в дію Указом Президента України від 21.05.2021 № 203/2021 та «Про застосування персональних спеціальних економічних та інших обмежувальних заходів (санкцій)», введеного в дію Указом Президента України від 22.05.2024 № 340/2024, застосовано ряд обмежувальних заходів відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «Небанківська кредитна організація «ЮМані» (Російська Федерація, м. Москва, вул. Садовницька, буд. 82, будова 2), яка є власником та адміністратором платіжної системи «YooMoney», що виразилися у повному припиненні та забороні ї діяльності на території України.
Відповідно введених в дію санкцій відносно «YooMoney» Національним банком України скасовано реєстрацію внутрішньодержавної системи розрахунків, відкликано (анулювано) ліцензії на переказ коштів у національній валюті без відкриття рахунків, скасовано реєстрацію учасника платіжних систем, скасовано реєстрацію оператора послуг платіжної інфраструктури.
Приблизно 17.05.2024 у жителя м. Коломиї Коломийського району ОСОБА_4 виник злочинний умисел на вчинення дій із неправомірного використання електронних грошей.
ОСОБА_4 , в порушення ч. 1 ст. 10 Закону, п.п. 1-2 п. 151 постанови Національного банку України від 24.02.2022 № 18 «Про роботу банківської системи в період запровадження воєнного стану», не зареєструвавшись у встановленому порядку як фізична особа – підприємець, без повноважень комерційного агента з розрахунків у сфері використання електронних грошей, не маючи ліцензії (дозволу) Національного банку України, діючи з корисливих мотивів, використовуючи можливості веб-ресурсу «lolz.live», перебуваючи за місцем проживання у м. Коломия Івано-Франківської області, для публічного поширення населенню, 17.05.2024 із мобільного телефону умисно, з корисливою метою, розмістив за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 оголошення про надання послуг із вводу, виводу електронних коштів через заборонену платіжну систему «YooMoney». 
При цьому ОСОБА_4 знав та усвідомлював, що діяльність платіжної системи «YooMoney» на території України заборонена. 
17 травня 2024 року о 21 год 27 хв громадянин України ОСОБА_6 , ознайомившись із змістом оголошення ОСОБА_4 надання послуг із вводу, виводу електронних коштів через заборонену платіжну систему «YooMoney» прийняв його пропозицію щодо обміну електронних грошей, здійснив переказ електронних грошей 70 токенів «USDT» на криптовалютний гаманець ОСОБА_4 «TJrYbBbh9G7KHLG8KnsQs1Q12hEZimErPs» для їх обміну у російські рублі.
ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що він здійснює незаконну діяльність з електронними грошами, діючи умисно, з корисливою метою, перебуваючи у м. Коломиї Івано-Франківської області, 18.05.2024 о 14 год 56 хв перерахував на електронний гаманець ОСОБА_6 « НОМЕР_1 » грошові кошти у вигляді електронних грошей у сумі 6 014,31 російських рублів.
Продовжуючи злочинну діяльність, реалізовуючи єдиний злочинний намір, 20.05.2024 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , скориставшись мессенджером «Telegram» погодили проведення обміну електронних грошей російської електронної платіжної системи «YooMoney» на токени «USDT» в мережі «TRC-20» на суму 5 950 російських рублів.
На виконання злочинної домовленості, продовжуючи вчиняти тотожні злочинні діяння, об`єднані єдиним протиправним умислом, 21.05.2024 ОСОБА_6 з електронного гаманця « НОМЕР_2 » перерахував на крипто валютний гаманець ОСОБА_4 кошти в сумі 5 979 рублів 75 копійок.
12 травня 2024 року о 15 год 02 хв, ОСОБА_4 , перебуваючи в м. Коломиї Івано-Франківської області, продовжуючи злочинну діяльність, яка складається з ряду тотожних дій, об`єднаних єдиним злочинним умислом, через електронну платіжну систему «YooMoney», усвідомлюючи, що він неправомірно використовує електронні гроші, перерахував 60 токенів «USDT» в мережі «TRC-20» на криптовалютний гаманець «TYEnCcEj2CDJ41xpiEQRf2xsVJ45tAzavs» ОСОБА_6 на онлайн-біржі крипто валют «BINANCE».
За таких обставин ОСОБА_4 , усвідомлюючи протиправність своїх дій, використав заборонену платіжну систему «YooMoney» та надав послуги із здійснення незаконних операцій із обміну (ввід, вивід) заборонених електронних грошей.
І за даними обвинувального акту, такими своїми умисними діями, ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.200 КК України, а саме неправомірне використання електронних грошей (а.с.2-5).
Оцінка судом угоди про визнання винуватості.
Прокурор подав угоду про визнання винуватості від 28 січня 2026 року, яку уклав прокурор ОСОБА_3 та обвинувачений ОСОБА_4 за участю захисника – ОСОБА_5 , і яка містить підписи сторін, що її уклали (а.с.47-55).
За своїм змістом, угода про визнання винуватості повністю відтворює та містить вказані у обвинувальному акті і наведені судом вище обставини вчиненого злочину, формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію діяння, із зазначенням частини 1 статті 200 КК України, яка передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 (а.с.47-55). І з огляду на зміст угоди, суд вважає, що в ній зазначені усі істотні для вказаного кримінального провадження обставини (а.с.47-55).
Також, зазначена угода про визнання винуватості містить положення про: 
- беззастережне, тобто повне визнання ОСОБА_4 своєї винуватості у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 200 КК України; 
- узгоджене між сторонами угоди покарання у виді штрафу в розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дійсно складає 59500 гривень, а також згоду ОСОБА_4 на призначення йому такого покарань; 
- наслідки укладення та затвердження цієї угоди, що передбачені статтею 473 КПК України; 
- наслідки невиконання цієї угоди, що передбачені статтею 476 КПК України (а.с.47-55).
У підготовчому судовому засіданні, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права та обов`язки, прокурор оголосив обвинувальний акт, а головуючий зміст угоди про визнання винуватості, яку сторони кримінального провадження просили суд затвердити. Далі, встановивши особу обвинуваченого, суд з`ясував у обвинуваченого, що він цілком і повністю розуміє у чому саме він звинувачується, і що він визнає себе винним повністю та безумовно, без будь-яких застережень.
Оголосивши зміст угоди, на виконання частини 4 статті 474 КПК України, головуючий роз`яснив обвинуваченому його процесуальні права, надані йому законом; роз`яснив наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; види і міру покарання (основного і додаткового) й інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості. 
Після чого, суд з`ясував у ОСОБА_4 і пересвідчився у тому, що обвинувачений дійсно цілком і повністю розуміє: процесуальні права, надані йому законом; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені статтею 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винним; вид і міру покарання, яке узгоджено сторонами угоди і на яке він погоджується (штраф у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 59500 гривень); інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження судом угоди про визнання винуватості.
На виконання частини 6 статті 474 КПК України, суд з`ясував і пересвідчився у тому, що угода про визнання винуватості від 28 січня 2026 року була укладена прокурором та обвинуваченим дійсно добровільно. І прокурор, і обвинувачений, і захисник підтвердили, що укладення цієї угоди відбулось сторонами, які її підписали, без наявності та не внаслідок застосування насильства, примусу, погроз, не внаслідок обіцянок чи дії будь-яких інших обставин ніж ті, що передбачені у вказаній угоді.
Також, у судовому засіданні суд з`ясував думку прокурора, обвинуваченого та його захисника, які наполягали на тому, що відсутні підстави для відмови судом у затвердженні угоди про визнання винуватості.
А для виконання частини 7 статті 474 КПК України, перевіряючи вказану угоду на відповідність вимогам Конституції України, КПК та КК України, суд виходить з наступного: з огляду на те, що кримінальне правопорушення, передбачене частиною 1 статті 200 КК України є кримінальним проступком та з огляду на зміст всієї угоди, її умови не суперечать вимогам Конституції України, КПК України чи КК України (з урахуванням ч.1 ст.200, п.1 ч.1 ст.66, ст.65, ч.1 і ч.3 ст.55, 50-53), і вона дійсно могла бути ініційована та укладена тими сторонами, що її уклали та підписали; умови угоди відповідають інтересам суспільства; умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін, які її уклали або інших осіб; обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним – судом не встановлені; за угодою, обвинувачений не взяв на себе яких-небудь зобов`язань неможливість виконання яких є очевидною; відсутність фактичних підстав для визнання винуватості, судом не встановлена.
Таким чином, з мотивів викладених вище суд вважає, що підстави для відмови в затвердженні угоди про визнання винуватості від 28 січня 2026 року, яку уклав прокурор та обвинувачений, за участю захисника, дійсно відсутні, і тому цю угоду слід затвердити та ухвалити обвинувальний вирок визнавши ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним злочину, передбаченого частиною 1 статті 200 КК України, а також призначити йому узгоджене сторонами цієї угоди покарання у виді штрафу у розмірі 3500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 59500 гривень.
Оцінка суду щодо судових витрат.
Положеннями пункту 3 частини 1 статті 118 КПК України передбачено, що процесуальні витрати складаються з витрат, пов`язаних із залученням експертів.
А згідно з частиною 2 статті 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.
І хоча суд ухвалює обвинувальний вирок, в силу положень частини 2 статті 124 КПК України, оскільки сторона обвинувачення зазначила, що витрати на залучення експертів відсутні, підстав для розподілу судових витрат не має.
Оцінка суду щодо речових доказів.
В силу положень частини 9 статті 100 КПК України, питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатись до набрання рішенням законної сили. При цьому, частина 9 статті 100 КПК України прямо передбачає, як суду треба вирішити питання про долю конкретних речових доказів і документів.
Тож, на виконання положень частини 9 статті 100 КПК України, суду слід вирішити долю речових доказів і документів наступним чином: мобільний телефон марки «Iphone 14 pro max», ІМЕІ НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 – повернути ОСОБА_4 ; документи - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Оцінка суду щодо інших процесуальних питань.
З огляду на зміст обвинувального акту і угоди про визнання винуватості, яку суд затверджує, підстави для вирішення судом інших питань, що передбачені статтею 368 КПК України, що вирішуються судом при ухваленні вироку – відсутні. 
Таким чином, на підставі всього вище викладеного та керуючись статтями 1-33,36,37,42,45-52,75-83,91-100,107-112,118,124,291-293,314,342-348,369,371,373-376,468-476 КПК України, суд
у х в а л и в:
Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 січня 2026 року між прокурором ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю захисника – ОСОБА_5 .
Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 200 Кримінального кодексу України.
Призначити ОСОБА_4 , узгоджене між сторонами угоди про визнання винуватості покарання у виді штрафу у розмірі 3500 (три тисячі п`ятсот) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 59500 (п`ятдесят девять тисяч п`ятсот) гривень.
Речовий доказ у вигляді мобільного телефону марки «Iphone 14 pro max», ІМЕІ НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 – повернути ОСОБА_4 .
Документи - залишити в матеріалах кримінального провадження.
Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 Кримінального процесуального кодексу України.
Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.
Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім під час його проголошення в судовому засіданні, копія вироку надсилається не пізніше наступного дня після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку у Коломийському міськрайонному суді Івано-Франківської області.

Суддя: 	ОСОБА_1