ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И 

29 січня 2026 року  м. Чернівці  Справа № 718/1451/25

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача Лисака І.Н.,
суддів: Литвинюк І.М., Перепелюк І.Б.,
за участю секретаря судового засідання: Сарган Ю.В.,
заявника: ОСОБА_1 ,
заінтересованої особи: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Неполоковецької селищної ради,
особи, стосовно якої вирішується питання про визнання її недієздатною та призначення опікуна: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою  ОСОБА_1 на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року, ухваленого під головуванням судді Мінів О.І., присяжних Гордея С.І., Короля Б.В., дата виготовлення повного тексту рішення не зазначена, 

ВСТАНОВИВ:
У червні 2025 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання ОСОБА_2 недієздатною та призначення ОСОБА_1 її опікуном.
В обґрунтування вимог вказував, що ОСОБА_2 є його рідною сестрою, яка хворіє, має інвалідність 1 групи і за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду. 
Зазначає, що ОСОБА_3 перебуває на «Д» обліку з діагнозом «F 06-35» непсихотичний біполярний розлад, який має органічну причину, у зв`язку з чим в останньої прогресує психічне захворювання, в наслідок якого вона не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.
Внаслідок наведеного вище сестра заявника не може висловлювати свої думки, погано розмовляє, позбавлена можливості собі приготувати їжу, не розуміє, що відбувається навколо, тощо.
Звернув увагу, що рішенням виконавчого комітету Брусницької сільської ради затверджено висновок №7/1 від 08.01.2024 року про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над сестрою ОСОБА_4 , що також підтверджено поданням №274 від 31.03.2025 року.

Провадження №22-ц/822/167/26 

З посиланням на норми права, які регулюють спірні правовідносини, просив заяву задовольнити.
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року заяву ОСОБА_1 , заінтересовані особи: орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Неполоковецької селищної ради, ОСОБА_2 , про визнання особи недієздатною, встановлення опіки та призначення опікуна над недієздатною - задоволено частково.
Визнано ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , недієздатною. 
Тимчасово покладено обов`язки опікуна над недієздатною ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на Неполоковецьку селищну раду Чернівецького району Чернівецької області, як орган опіки та піклування, до вирішення питання при призначення опікуна в порядку, визначеному законодавством. Строк дії рішення в частині визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 недієздатною становить два роки з дня набрання рішенням суду законної сили. 
В іншій частині відмовлено.
Не погоджуючись із вказаним рішенням суду в частині відмови в задоволенні призначення ОСОБА_1 опікуном над сестрою ОСОБА_2 , сторона заявника оскаржила таке в апеляційному порядку. Вважає, що рішення в оскаржуваній частині є незаконним, з неправильною оцінкою судом наявних у справі та досліджених обставин і доказів.
Стверджує, що суд оскаржуваним рішенням не забезпечив реальний захист прав недієздатної ОСОБА_2 та поставив її у безпорадне становище, оскільки формально відмовив у задоволенні заяви в частині призначення його опікуном за наявності ще одного рідного брата.
Звернув увагу, що у них є старший брат ОСОБА_5 , який досяг пенсійного віку, має 3 групу інвалідності, проживає окремо та в нього склалися недоброзичливі відносини з сестрою, про що повідомлялося орган опіки та піклування при зверненні до них, а також повідомлялося суд про те, що старший брат є інвалідом 3 групи та не може здійснювати догляд за ОСОБА_2 .
Наголошує, що будь-яких інших потенційних опікунів із числа родичів першого та другого ступеня споріднення у ОСОБА_2 немає. 
На підставі наведеного просить рішення суду в оскаржуваній частині скасувати та ухвалити нове, яким призначити його опікуном ОСОБА_2 .
Заслухавши суддю-доповідача, осіб, які прийняли участь у справі, розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заяви, колегія суддів приходить до наступних висновків.
Згідно з ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.
В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Суд першої інстанції приймаючи рішення в оскаржуваній частині з приводу відмови в задоволенні заяви щодо призначення ОСОБА_1 опікуном ОСОБА_2 вказав, що подання органу опіки і піклування Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області №274 від 31.03.2025 року та №659 від 19.08.2025 року не відповідає вимогам закону щодо його обґрунтованості, оскільки жодних мотивів доцільності призначення саме ОСОБА_1 опікуном недієздатної сестри ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , подання не містить. Без належного з`ясування залишилося питання про наявність у ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , інших родичів першого ступеня спорідненості, а саме брата ОСОБА_5 , який також проживає в с. Реваківці, та наявності у них можливості опікуватися недієздатною особою, також не спростовані сумніви щодо особистих взаємин між заявником та хворою, а наявна у поданні інформація ґрунтується виключно на даних, зазначених заявником.
Також суд вказав, що в судовому засіданні заявник повідомив, що сестра хворіє з 2008 року, однак тільки зараз у зв`язку із необхідністю отримання відстрочки від мобілізації він звернувся із вказаною заявою, на сьогоднішній день перебуває у розшуку ТЦК. Наведені обставини не досліджувалися органом опіки та піклування.
За вказаного суд першої інстанції зазначив, що суд не може призначати опікуна задля уникнення мобілізації, оскільки це буде розцінено як зловживання правом.
З таким висновком суду першої інстанції погоджується й колегія суддів, виходячи з наступного.
Рішення суду переглядається в оскаржуваній частині.
Матеріалами справи встановлюється, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , її батьками є ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00042848886 від 22 грудня 2023 року (а.с.10).
ОСОБА_2 , як і ОСОБА_1 , зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується копіями витягів з реєстру територіальної громади №2024/006987051 від 14.06.2024 року та № 2024/006073943 від 24.05.2024 року відповідно (а.с.12-13).
Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Берегометською сільською радою Кіцманського району Чернівецької області, ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 , батьками зазначені ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с.11).
З копії Акту №23 обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 22.05.2025 року встановлено, що ОСОБА_1 разом зі своєю родиною проживає в АДРЕСА_1 . Разом з ним проживає його рідна сестра – ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка лежача, є інвалідом І-групи та потребує постійного догляду. Вона проживає біля свого брата, так як своєї родини немає. Умови проживання задовільні (а.с.14).
Відповідно до Висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за особою з інвалідністю І-ІІ групи внаслідок психічного розладу №670 від 16.05.2025, виданого ОКНП «Чернівецька обласна психіатрична лікарня» поліклінічне відділення, ОСОБА_2 , 1981 року народження, особа з інвалідністю І «А» групи, яка проживає з ОСОБА_1 за адресою: с. Реваківці, Чернівецького району Чернівецької області, обмежена в самообслуговуванні, обмежена в здатності до спілкування, обмежена в здатності контролю своєї поведінки (а.с.15).
Згідно копії довідки №199 від 21.05.2025 року, виданої КНП «Кіцманська БЛІЛ», ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька с. Реваківці, перебуває на «Д» обліку у лікаря психіатра з діагнозом F06.35. (а.с.16).
Відповідно до копії довідки до акта огляду медико-соціальною комісією» серія 12 ААВ №577578 від 09.03.2022 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є інвалідом І «А» групи, загального захворювання, видане безтерміново, у зв`язку із чим потребує постійного стороннього нагляду та догляду (а.с.17).
Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 14.07.2014 року розірвано шлюб між ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 21 жовтня 2001 року в виконкомі Берегометської сільської ради, Кіцманського району, Чернівецької області, актовий запис №18. Після розірвання шлюбу дружина залишається на прізвищі ОСОБА_9 (а.с.18).
ІНФОРМАЦІЯ_6 помер ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_7 померла ОСОБА_7 , що підтверджується з копіями свідоцтв про смерть серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 відповідно (а.с.19-20).

Згідно витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , на території України станом на 22.05.2025 року незнятої чи непогашеної судимості не має (а.с.21).
Відповідно до копії довідки №198 від 21.05.2025 року, виданої КНП «Кіцманська БЛІЛ», ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , житель с. Реваківці, на «Д» обліку у лікаря психіатра не перебуває, як і не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті, що підтверджено довідкою №110 від 21.05.2025 року (а.с.22).
Рішенням №7/1 Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області від 08.01.2024 року затверджено Висновок опікунської ради Неполовецької селищної ради від 08.01.2024 року про доцільність призначення опікуном ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , над сестрою ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.31-33)
У відповідності до Подання опікунської ради при виконавчому комітеті Неполоковецької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області №274 від 31.03.2025 року та №659 від 19.08.2025 року, опікунська рада просила призначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , опікуном над ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.30,50).
Висновком судово-психіатричного експерта №1173 від 01.08.2025 року стосовно психічного стану ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 встановлено, що остання на даний час страждає хронічним психічним захворюванням у формі виражених розладів особистості та поведінки внаслідок прогресуючого органічного ураження ЦНС (розсіяний склероз) з наростаючим інтелектуально-мнестичним зниженням.
За своїм психічним станом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, що відповідає юридичній категорії «недієздатність» (а.с.41-43).
Фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними; фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це (частина перша статті 39, частина перша статті 40 ЦК України).
Над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка; недієздатна фізична особа не має права вчиняти будь-якого правочину; правочин від імені недієздатної фізичної особи та в її інтересах вчиняє її опікун (частина перша-третя статті 41 ЦК України).
Опіка та піклування встановлюється з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки (стаття 55 ЦК України).
Опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними (стаття 58 ЦК України).
Піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена (стаття 59 ЦК України).

Таким чином, цивільним законодавством диференційовані як суб`єкти так і правові наслідки встановлення над особою опіки або піклування.
Отже, за змістом ст.55 ЦК України опіка встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки.
Згідно з частиною першою статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
Тлумачення зазначених норм права дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей (фізичних осіб), які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння.
Відповідно до ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються Органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна.
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.
Частиною першою статті 300 ЦПК України передбачено, що суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна.
Виходячи з аналізу частини першої статті 60 ЦК України та частини першої статті 300 ЦПК України обов`язковою умовою призначення судом конкретної фізичної особи опікуном над недієздатною фізичною особою є наявність подання Органу опіки та піклування щодо доцільності призначення саме цієї особи опікуном.
Подібний правовий висновок викладено у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №736/1508/17, від 23 листопада 2021 року у справі №751/9572/19, від 28 лютого 2024 року у справі №372/3474/21, від 27 листопада 2024 року у справі №341/1526/23, від 04 грудня 2024 року у справі №634/1126/23.
Відповідно до статті 62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування або за місцем проживання опікуна чи піклувальника.
Положеннями статті 63 ЦК України закріплено, що опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю; фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників.
Відповідно до частини першої статті 67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням.
При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна
Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року №34/166/131/88.
Призначення опікуна недієздатної особи здійснюється за поданням органу опіки та піклування, яке повинне відповідати вимогам закону щодо його обґрунтованості та змісту, має бути подано в належній процесуальній формі згідно з вимогами ЦПК України. При внесенні подання орган опіки та піклування має якнайкраще врахувати інтереси особи, над якою встановлюється опіка (постанова Верховного Суду від 07 квітня 2022 року у справі №712/10043/20).
Однією з основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними, тобто відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.
Так, подання не є рішенням за процесуальним статусом та має для суду лише рекомендаційний характер, і при постановленні судом рішення по справі не має пріоритетного значення, та може бути враховане на розсуд суду.
Для безпосереднього здійснення опіки та піклування органами опіки та піклування призначається опікун чи піклувальник. При призначенні опікуна (піклувальника) беруться до уваги його можливості виконувати опікунські обов`язки, стосунки між ним та підопічним. Опікун чи піклувальник призначається лише за його згодою і, як правило, з числа родичів чи близьких підопічному осіб (пп.3.1 Правил опіки та піклування).
Згідно з підпунктами 3.2, 3.3 Правил опіки та піклування опікунами (піклувальниками) не можуть бути особи, які: не досягли 18 років; визнані в установленому порядку недієздатними або обмежено дієздатними; перебувають на обліку або лікуються в психоневрологічних та наркологічних закладах; раніше були опікунами чи піклувальниками та з їх вини опіку чи піклування було припинено; позбавлені батьківських прав; інтереси яких суперечать інтересам осіб, що підлягають опіці чи піклуванню; засуджені за скоєння тяжкого злочину. Документи, за наявності яких органи опіки і піклування призначають опікуна: повідомлення державних, громадських організацій або заяви громадянина (громадян); копії свідоцтва про народження особи, що потребує опіки, або іншого документа, який підтверджує її вік; копія свідоцтва про смерть батьків або рішення суду про визнання громадянина безвісно відсутнім або оголошення їх померлими чи інших матеріалів, які підтверджують неможливість виховання дитини. Якщо опіка призначається над повнолітньою особою, - рішення суду про визнання даної особи недієздатною; акт обстеження умов життя особи, що потребує опіки, і опис її майна; довідки про стан здоров`я особи, що потребує опіки (якщо вона раніше проживала окремо), та майбутнього опікуна (піклувальника); довідка про місце проживання майбутнього опікуна і його заява про прийняття на себе обов`язків про опіку; акт перевірки умов життя майбутнього опікуна та висновок від органів опіки та піклування за місцем проживання опікуна про можливість виконувати опікунські обов`язки; довідка лікувальної установи про відсутність в сім`ї майбутнього опікуна (піклувальника) захворювань, що перешкоджають влаштуванню до нього особи, що потребує опіки; документ про закріплення за дитиною житлової площі.
Аналізуючи норми ЦК України та ЦПК України у цьому питанні слід звернути увагу, що законодавець, захищаючи недієздатну особу, покладає на суд обов`язок відразу у рішенні про визнання особи недієздатною вирішити питання захисту прав цієї особи шляхом призначення їй опікуна. При цьому, із змісту норм ЦК та ЦПК слідує, що вагома роль органу опіки та піклування, який зобов`язаний надати ґрунтовне подання суду щодо призначення опікуна, полягає в тому, що саме на вказаний орган покладається обов`язок знайти особу, яка за своїми якостями (стан здоров`я, родинні зв`язки тощо) найбільш ефективно для особи, визнаної недієздатною, може виконувати обов`язки опікуна.
У матеріалах справи, що розглядається, наявне подання органу опіки і піклування виконавчого комітету Неполоковецької селищної ради про доцільність призначення ОСОБА_1 опікуном над його сестрою ОСОБА_2 .
Проте, вказане подання не містить жодної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань з посиланням на наявні докази щодо можливості виключно саме заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на те, що ОСОБА_1 має можливість дбати про сестру, створювати необхідні побутові умови, забезпечувати їй догляд та лікування.
Органом опіки і піклування всупереч визначеного законом порядку не досліджувалося питання наявності інших членів сім`ї першого ступеня спорідненості, крім іншого, брата ОСОБА_5 , так і можливість виконання такими особами обов`язків щодо опікунства над ОСОБА_2 .
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції стосовно того, що подання не містить належної мотивації, а також будь-яких обґрунтувань чи мотивів з посиланням на наявні докази щодо можливості заявника бути опікуном та визначення конкретних обставин, які зумовлюють необхідність такого призначення, а містить лише посилання на можливість заявника бути опікуном.
Наведе свідчить про формальний підхід органу опіки та піклування до формування й належного обґрунтування подання, як то вимагає чинне законодавство, що є необхідним суду для вирішення питання з приводу беззаперечного призначення відповідної особи – опікуном над недієздатною особою. 
Вказівка в апеляційній скарзі на те, що спільний брат заявника та недієздатної – ОСОБА_5 є особою пенсійного віку, має інвалідність 3 групи не заслуговує на увагу, оскільки мали бути описані у висновку та поданні органу опіки та піклування. Такі докази заявником повинні були бути подані до суду першої інстанції, а вказані обставини перевірені та покладені в основу висновку органу опіки та піклування про доцільність призначення саме заявника недієздатної ОСОБА_1 .
Матеріали справи також не містять інформації про неприязні відносини між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , як то стверджував заявник.
Колегія суддів також погоджується й з мотивами, наведеними в рішенні суду з приводу того, що орган опіки та піклування не обґрунтував обставини з приводу того, що заявник ОСОБА_1 перебуває у розшуку ТЦК та СП у зв`язку із ухиленням від мобілізації, та відповідно, звертає увагу апелянта й на те, що приватно-правовий інструментарій не повинен використовуватися учасниками сімейних відносин для уникнення виконання встановлених законом обов`язків. Зловживання правом і використання приватно-правового інструментарію всупереч його призначенню проявляється в тому, що: особа використовувала право на зло; наявні негативні наслідки (різного прояву) для інших осіб, держави (негативні наслідки являють собою певний стан, до якого потрапляють інші суб`єкти, чиї права безпосередньо пов`язані з правами особи, яка ними зловживає; цей стан не задовольняє інших суб`єктів; для здійснення ними своїх прав не вистачає певних фактів та/або умов: настання цих фактів/умов безпосередньо залежить від дій іншої особи; інша особа може перебувати у конкретних правовідносинах з цими особами, які потерпають від зловживання нею правом, або не перебувають); враховується правовий статус особи/осіб.
Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 10 лютого 2021 року у справі №754/5841/17, від 22.01.2025 року у справі №495/432/23.
Отже, не спростовуючи здатність апелянтом виконувати обов`язки опікуна щодо рідної сестри, з метою унеможливлення зловживання правом, суд апеляційної інстанції констатує, що для створення якнайкращого осередку для недієздатної особи органу опіки та піклування слід було з`ясувати і дослідити обставини щодо обох братів, та покласти в основу висновку доцільність виконувати такі обов`язки одним із них (тобто родичем першого ступеня спорідненості) в найкращих інтересах підопічної.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.
Рішення суду в оскаржуваній частині ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.
При цьому, колегія суддів звертає увагу на те, що заявник не позбавлений права повторно звернутися до органу опіки та піклування для надання належного висновку про призначення саме його опікуном.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі наведеного та керуючись ст.ст.141, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,
УХВАЛИВ:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 11 листопада 2025 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Суддя-доповідач    І.Н. Лисак

Судді:     І.М. Литвинюк

І.Б. Перепелюк