КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД  	

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
04 лютого 2026 року справа №320/15714/24
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кушнової А.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії.
Суть спору: До Київського окружного адміністративного суду звернувся фізична особа - підприємець ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області з позовом, в якому позивач просить суд:
- поновити терміни подання адміністративного позову;
- визнати протиправним та скасувати Рішення №37/10-36 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 з Реєстру платників єдиного податку;
- зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області поновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 в Реєстрі платників єдиного податку.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зазначає, що здійснює підприємницьку діяльність з 2005 року, зокрема у сфері вантажних перевезень та технічного обслуговування автотранспортних засобів. Він стверджує, що діяв добросовісно, мав необхідні основні засоби та регулярно подавав податкову звітність. У січні 2024 року позивач отримав запит від Головного управління ДПС у Київській області щодо реєстрації платником ПДВ у зв`язку з перевищенням граничного доходу. У відповідь на цей запит позивач направив запит на публічну інформацію, в межах якого вперше дізнався про існування рішення про виключення його з Реєстру платників єдиного податку №37/10-36, а також акту камеральної перевірки, що став підставою для прийняття цього рішення.
Позивач звертає увагу на те, що копія рішення про виключення не містить дати його прийняття, що, на його думку, ставить під сумнів його легітимність. Крім того, позивач заперечує факт отримання цього рішення, посилаючись на те, що підпис на поштовому повідомленні про вручення не належить йому, що, за його словами, видно при порівнянні з його власним підписом. Позивач також зазначає, що контролюючий орган не надав жодного повідомлення про відмову у прийнятті податкових декларацій за 2022 та 2023 роки, хоча такі повідомлення є обов`язковими відповідно до пункту 49.11 Податкового кодексу України. Навпаки, позивач наводить реєстраційні номери поданих декларацій, які були прийняті системою, що, на його думку, підтверджує його статус платника єдиного податку протягом відповідного періоду.
Позивач стверджує, що рішення про виключення було прийняте на підставі акту камеральної перевірки, яка, згідно з положеннями статті 75 ПКУ, не передбачає перевірку своєчасності сплати податкових зобов`язань. Позивач посилається на правову позицію Верховного Суду, згідно з якою камеральна перевірка має обмежений предмет і не може бути підставою для таких рішень, як виключення з Реєстру. Позивач наголошує, що документальна позапланова перевірка, яка могла б охопити питання своєчасності сплати податків, не проводилась, а наказ про її проведення не вручався, як того вимагає стаття 78 ПКУ.
Крім того, позивач зазначає, що контролюючий орган, прийнявши рішення про виключення, продовжував обліковувати його як платника єдиного податку протягом майже двох з половиною років, що, на його думку, є свідченням неналежного виконання обов`язків та введення його в оману. Позивач вказує на переплату у розмірі понад 73 тис. грн, яка обліковується в його електронному кабінеті як переплата з єдиного податку, що, на його думку, додатково підтверджує його статус платника.
Позивач також звертає увагу на порушення принципу законності, закріпленого у статті 19 Конституції України, та обов`язків посадових осіб контролюючих органів діяти виключно в межах повноважень і у спосіб, передбачений законом. Позивач вважає, що рішення про виключення було прийняте з порушенням норм ПКУ, без належного повідомлення, без дотримання процедури перевірки, та без надання можливості реалізувати право на захист.
Щодо строків звернення до суду, позивач зазначає, що про існування оспорюваного рішення дізнався лише 24.02.2024 з відповіді на свій запит, а тому просить поновити строк звернення до суду, посилаючись на практику Європейського суду з прав людини, згідно з якою обмеження доступу до суду у зв`язку з пропуском строку мають застосовуватись гнучко, з урахуванням обставин справи, без надмірного формалізму.
У зв`язку з викладеним, позивач просить суд визнати протиправним та скасувати рішення №37/10-36 про виключення його з Реєстру платників єдиного податку, поновити його в Реєстрі.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 14.05.2024 відкрито провадження в адміністративній справі. Ухвалено, що справа буде розглядатися одноособово суддею за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у справі №320/15714/23 як співвідповідача Державну податкову службу України.
04.06.2024 через підсистему "Електронний Суд" Головним управлінням ДПС у Київській області подано відзив на позовну заяву, в якому Головне управління Державної податкової служби у Київській області не визнає доводи, наведені в позовній заяві, та вважає їх такими, що не підлягають задоволенню з огляду на обставини справи та норми податкового законодавства.
ГУ ДПС у Київській області зазначає, що рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку було прийняте на підставі акту камеральної перевірки №37/10-36-24-12/ НОМЕР_1 від 05.10.2021. За результатами перевірки було встановлено порушення умов перебування на спрощеній системі оподаткування, а саме несплата податкових зобов`язань протягом двох послідовних кварталів, що є підставою для анулювання реєстрації відповідно до абзацу 3 пункту 299.10 статті 299 та підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України. Сума податкового боргу на момент перевірки становила 75 786,97 грн.
Відповідач стверджує, що акт камеральної перевірки та рішення про виключення були направлені позивачу рекомендованим поштовим відправленням на адресу, зазначену в реєстраційних даних, та отримані 20.10.2021. Таким чином, на думку відповідача, позивач був належним чином повідомлений про результати перевірки та прийняте рішення.
ГУ ДПС у Київській області обґрунтовує правомірність проведення камеральної перевірки положеннями підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, згідно з якими така перевірка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних податкової звітності та електронних систем адміністрування. Відповідач наголошує, що камеральна перевірка є формою поточного документального контролю, яка дозволяє виявити арифметичні та логічні помилки, а також факти несплати узгоджених податкових зобов`язань.
Відповідач також посилається на положення пункту 299.11 статті 299 ПК України, відповідно до яких анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи здійснюється за рішенням контролюючого органу на підставі акту перевірки, якщо встановлено порушення вимог, визначених главою 1 розділу XIV ПК України. Таке анулювання здійснюється з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення.
ГУ ДПС у Київській області зазначає, що спрощена система оподаткування є особливим механізмом справляння податків, який передбачає заміну сплати окремих податків на сплату єдиного податку, за умови дотримання встановлених критеріїв. У разі порушення цих умов платник податку зобов`язаний перейти на загальну систему оподаткування.
Відповідач також звертає увагу на правову позицію Верховного Суду, згідно з якою порушення процедури прийняття адміністративного акта може бути підставою для його скасування лише у випадку, коли таке порушення безпосередньо вплинуло на зміст рішення. Водночас, якщо процедурне порушення не вплинуло на зміст акта, наслідків для його дійсності не повинно наставати.
Таким чином, відповідач вважає, що рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку було прийняте у межах повноважень, на підставі акту перевірки, відповідно до вимог Податкового кодексу України, з дотриманням процедури повідомлення платника податків, а тому не підлягає скасуванню.
12.06.2024 канцелярією суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому позивач додатково обґрунтовує свою правову позицію, вказуючи на низку порушень, які, на його думку, свідчать про неправомірність дій контролюючого органу та недійсність рішення про виключення його з Реєстру платників єдиного податку. Позивач звертає увагу на те, що ГУ ДПС у Київській області направило йому в одному поштовому відправленні одночасно акт камеральної перевірки та рішення про виключення з Реєстру, що, на його думку, є порушенням вимог пункту 86.2 статті 86 Податкового кодексу України. Така дія, як зазначає позивач, позбавила його права на подання заперечень до акту перевірки, що є обов`язковим елементом процедури прийняття рішення про виключення.
Крім того, позивач наголошує на відсутності дати прийняття в рішенні №37/10-36, що, на його думку, є істотним порушенням вимог до адміністративного акта, оскільки без зазначення дати неможливо встановити момент виникнення правових наслідків, а також обчислити строки для його оскарження.
Позивач також зазначає, що відповідач не надав пояснень щодо конкретних податкових періодів, за які було сформовано податковий борг у сумі 75 786,97 грн, що стало підставою для виключення з Реєстру. На думку позивача, відсутність таких пояснень унеможливлює перевірку обґрунтованості рішення та порушує принцип правової визначеності.
Окремо позивач звертає увагу на те, що протягом тривалого періоду - з жовтня 2021 року по березень 2024 року - контролюючий орган приймав його податкові декларації як платника єдиного податку, не надаючи жодного письмового повідомлення про їх неприйняття. Це, на думку позивача, свідчить про те, що рішення про виключення не виконувалося, а сам позивач фактично продовжував перебувати на спрощеній системі оподаткування. Позивач вважає, що така поведінка контролюючого органу підтверджує нечинність рішення №37/10-36.
Позивач також ставить під сумнів правомірність проведення камеральної перевірки, яка стала підставою для прийняття рішення, зазначаючи, що на дату складання акту – 05.10.2021 положення абзацу 3 підпункту 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПКУ, які дозволяють перевірку своєчасності сплати узгоджених податкових зобов`язань на підставі даних інформаційних баз, ще не були чинними, оскільки були запроваджені лише Законом №2970-ІХ від 20.03.2023. Відтак, на думку позивача, камеральна перевірка не могла охоплювати питання своєчасності сплати податків, а отже, не могла бути правомірною підставою для виключення з Реєстру.
У підсумку позивач наполягає на тому, що рішення про виключення було прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, не було належним чином оформлене та повідомлене, не виконувалося контролюючим органом, а тому підлягає визнанню протиправним і скасуванню. Позивач також просить суд поновити строк звернення до суду, зважаючи на те, що про існування рішення дізнався лише у лютому 2024 року.
22.06.2024 канцелярією суду зареєстровано відзив на позовну заяву, в якому Державна податкова служба України не визнає позовні вимоги позивача та вважає їх необґрунтованими. Позиція відповідача базується на положеннях Податкового кодексу України, а також на фактичних даних, отриманих у результаті камеральної перевірки, проведеної Головним управлінням ДПС у Київській області. Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 29.11 статті 299 ПК України, контролюючий орган має право анулювати реєстрацію платника єдиного податку у разі встановлення порушень умов перебування на спрощеній системі оподаткування. Такі порушення були виявлені під час камеральної перевірки, проведеної 05.10.2021, за результатами якої складено акт №37/10-36-24-12/ НОМЕР_1 . У ході перевірки було встановлено, що ФОП ОСОБА_1 не сплатив податкові зобов`язання протягом двох послідовних кварталів, що є підставою для виключення з Реєстру платників єдиного податку згідно з абзацом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 та абзацом 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України. Сума податкового боргу на момент перевірки становила 75 786,97 грн.
Контролюючий орган стверджує, що акт перевірки та рішення про виключення були направлені позивачу рекомендованим поштовим відправленням на адресу, зазначену в реєстраційних даних, і отримані 20.10.2021. Відповідач вважає, що таким чином було дотримано вимоги щодо повідомлення платника податків про результати перевірки та прийняте рішення.
У відзиві також зазначено, що камеральна перевірка є формою документального контролю, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях, а також інформації з електронних систем адміністрування. Відповідач посилається на підпункт 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України, який визначає правові засади проведення камеральних перевірок. На думку відповідача, така перевірка є достатньою підставою для прийняття рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку, якщо в її результаті встановлено порушення, що виключають можливість перебування на спрощеній системі оподаткування.
Відповідач також наголошує, що реєстрація платника єдиного податку є безстроковою, але може бути анульована у випадках, передбачених Податковим кодексом України. Зокрема, пункт 299.11 статті 299 ПК України передбачає, що анулювання реєстрації платника єдиного податку першої-третьої групи здійснюється за рішенням контролюючого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, у якому допущено порушення.
У підтримку своєї позиції відповідач посилається на правові висновки Верховного Суду, викладені у постановах від 19.02.2019 у справі №826/7216/17 та від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, згідно з якими анулювання реєстрації платника єдиного податку є правомірним у разі встановлення порушень, передбачених законодавством, на підставі належно оформленого акта перевірки.
Відповідач також звертає увагу на те, що на період дії воєнного стану перебіг строків, визначених податковим законодавством, зупиняється, крім строків, що стосуються проведення камеральних перевірок, оформлення їх результатів, подання скарг та прийняття рішень за результатами таких перевірок. Це, на думку відповідача, підтверджує актуальність та правомірність дій контролюючого органу в період, коли було прийнято оскаржуване рішення.
З огляду на викладене, відповідач вважає, що рішення №37/10-36-24-12/ НОМЕР_1 про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку було прийняте у межах повноважень, на підставі належної перевірки, відповідно до вимог Податкового кодексу України, а тому не підлягає скасуванню. У зв`язку з цим відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.
15.11.2024 через підсистему "Електронний Суд" Головним управлінням ДПС у Київській області подано додаткові пояснення у справі, згідно з якими Головне управління ДПС у Київській області підтверджує правомірність прийнятого рішення про анулювання реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку. Відповідач зазначає, що відповідно до пункту 299.1 статті 299 ПК України реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до Реєстру платників єдиного податку. У разі анулювання реєстрації особа втрачає право застосовувати спрощену систему оподаткування з дати виключення з реєстру. Відповідач наголошує, що анулювання реєстрації має невідворотні юридичні наслідки для платника, зокрема перехід на загальну систему оподаткування, і тому є важливим елементом податкового адміністрування.
Відповідач також звертає увагу на те, що функції з ведення реєстрів, у тому числі Реєстру платників єдиного податку, покладені на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, тобто на Державну податкову службу України. Саме цей орган, на думку відповідача, є належним суб`єктом для виконання вимоги про поновлення реєстрації у разі скасування рішення про анулювання.
У зв`язку з цим відповідач підтримує позицію суду щодо залучення Державної податкової служби України як співвідповідача у справі, оскільки саме вона уповноважена вчиняти дії з поновлення реєстрації платника податку. Водночас відповідач наголошує, що будь-яке поновлення має здійснюватися виключно на підставі судового рішення, яке визнає попереднє анулювання протиправним.
Крім того, відповідач звертає увагу суду на необхідність забезпечення ефективного способу захисту порушених прав, який би не лише констатував факт порушення, а й гарантував реальне поновлення правового статусу позивача. Відповідач визнає, що у разі скасування рішення про анулювання реєстрації, контролюючий орган має обов`язок усунути всі спричинені ним негативні юридичні наслідки, зокрема поновити реєстрацію платника єдиного податку.
Водночас відповідач просить суд врахувати, що поновлення реєстрації є похідною вимогою, яка залежить від основного рішення щодо правомірності анулювання. У разі визнання рішення №37/10-36 від 05.10.2021 протиправним, відповідач погоджується з необхідністю поновлення реєстрації ФОП ОСОБА_1 як платника єдиного податку третьої групи.
19.11.2024 через підсистему "Електронний Суд" Головним управлінням ДПС у Київській області подано клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому Головне управління ДПС у Київській області зазначає, що рішення про виключення ФОП ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку було прийнято 05.10.2021 та направлено на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Згідно з наданими доказами, документ був вручений особисто платнику 20.10.2021. Відповідач посилається на пункт 42.2 статті 42 Податкового кодексу України, згідно з яким документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані рекомендованим листом з повідомленням про вручення за податковою адресою платника.
На думку відповідача, саме з цієї дати – 20.10.2021 слід обчислювати початок перебігу шестимісячного строку звернення до адміністративного суду, передбаченого частиною другою статті 122 КАС України. Враховуючи, що позовна заява була подана лише 09.04.2024, відповідач вважає, що позивач пропустив встановлений законом строк звернення до суду.
Відповідач також посилається на правові позиції Верховного Суду, зокрема на постанови від 17.08.2023 у справі №380/1581/21 та від 19.01.2023 у справі №140/1770/19, в яких наголошено на важливості дотримання принципу правової визначеності та презумпції обізнаності особи про стан своїх прав. Відповідач підкреслює, що незнання про порушення прав через байдужість або небажання дізнатися не є поважною причиною для поновлення строку звернення до суду.
Крім того, відповідач звертає увагу на те, що позивач не заявив окремого клопотання про поновлення строку звернення до суду, а також не навів обставин, які могли б бути визнані поважними причинами пропуску строку. Відповідач наголошує, що лише об`єктивно непереборні обставини, які не залежать від волевиявлення особи та підтверджені належними доказами, можуть бути підставою для поновлення строку, що у даному випадку не доведено.
У зв`язку з викладеним, відповідач просить суд залишити позовну заяву без розгляду відповідно до частини 3 статті 123 КАС України, оскільки вона подана з пропуском строку звернення до адміністративного суду, а підстави для його поновлення не заявлені або є неповажними.
27.01.2025 канцелярією суду зареєстровано заперечення позивача на клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, в якому фізична особа-підприємець ОСОБА_1 вказує, що протягом тривалого періоду - з жовтня 2021 року по березень 2024 року - контролюючий орган не повідомляв його про відмову у прийнятті податкових декларацій, поданих ним як платником єдиного податку третьої групи. Зокрема, не надходили письмові повідомлення про неприйняття декларацій у зв`язку з невідповідністю форми, як того вимагає стаття 48 Податкового кодексу України. На думку позивача, така бездіяльність з боку контролюючого органу створила у нього обґрунтоване переконання, що його статус платника єдиного податку не змінювався, а податкові декларації приймаються належним чином.
Позивач наголошує, що саме така поведінка відповідача, відсутність будь-яких повідомлень про зміну статусу, прийняття звітності без зауважень, відсутність відмов у прийнятті декларацій, вводила його в оману щодо фактичного стану податкових правовідносин. У зв`язку з цим він не мав об`єктивної можливості дізнатися про порушення свого права раніше, ніж отримав відповідь на свій запит у лютому 2024 року.
Крім того, позивач вважає, що подання адміністративного позову разом із заявою про поновлення строку є єдиним законним способом захисту його порушеного права. Позивач вказує, що клопотання відповідача про залишення позову без розгляду є спробою уникнути відповідальності за бездіяльність контролюючого органу, яка, на думку позивача, і стала причиною несвоєчасного звернення до суду.
З огляду на викладене, позивач просить суд відмовити у задоволенні клопотання відповідача про залишення позовної заяви без розгляду, вважаючи, що строк звернення до суду було пропущено з поважних причин, які об`єктивно не залежали від його волі та були спричинені неправомірною бездіяльністю контролюючого органу.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 поновлено фізичній особі - підприємцю ОСОБА_1 строк звернення до суду з адміністративним позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.
У задоволенні клопотання представника Головного управління ДПС у Київській області про залишення позовної заяви без розгляду в адміністративній справі №320/15714/24 за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 04.02.2026 у задоволенні клопотання представника ДПС України про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін в адміністративній справі за позовом фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області, Державної податкової служби України про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.
Відповідно до частини 5 статті 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
З урахуванням викладеного, розгляд справи судом здійснено в порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.
Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в :

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 зареєстрований як суб`єкт господарювання з 29.03.2005, номер запису про державну реєстрацію 23390000000001049, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця серії В00 №862093 (а.с. 57). Основними видами його діяльності є вантажні перевезення (КВЕД 49.11) та технічне обслуговування і ремонт автотранспортних засобів (КВЕД 45.20). Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 з 01.01.2012 перебував на спрощеній системі оподаткування як платник єдиного податку третьої групи, що підтверджується свідоцтвом платника єдиного податку серії Б №437009 (а.с. 58).
05.10.2021 Головне управління ДПС у Київській області склало акт про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку вимог перебування на спрощеній системі оподаткування №37/10-36-24-12/ НОМЕР_1 (а.с. 14-15), за результатами проведеної головним державним ревізором-інспектором Фастівського відділу податків і зборів з фізичних осіб Ткаченко І.М. на підставі пункту 299.11 статті 299 ПК України перевірки щодо порушення умов перебування платником єдиного податку на спрощеній системі оподаткування, в якому зазначено, що ФОП ОСОБА_1 не сплачено протягом двох послідовних кварталів зобов`язань (абзац 8 підпункту 298.2.3 пункту 2198.8 статті 298, абзац 3 пункту 299.10 статті 299 ПК України), відповідно позивач має податковий борг у розмірі 75 786,97 грн. 
На підставі цього акту Головним управлінням ДПС у Київській області внаслідок наявності податкового боргу на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів – в останній день другого із двох послідовних кварталів (абзац 8 підпункту 298.2.3 пункту 2198.8 статті 298 ПК України) було прийнято рішення №37/10-36 (а.с. 13) про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з Реєстру платників єдиного податку з 01.10.2021. Дата прийняття рішення в документі не зазначена.
Головне управління ДПС у Київській області стверджує, що акт перевірки та рішення були направлені на податкову адресу позивача рекомендованим листом з повідомленням про вручення, яке, за даними відповідача-1, відбулося 20.10.2021 (а.с. 16). Позивач заперечує факт отримання, зазначаючи, що підпис на повідомленні про вручення не належить йому, а сам конверт не містив опису вкладень. Таким чином, позивач не мав об`єктивної можливості ознайомитися з рішенням та актом перевірки у 2021 році.
У період з жовтня 2021 року по лютий 2024 року ФОП ОСОБА_1 продовжував подавати податкові декларації як платник єдиного податку третьої групи (а.с. 24-55). Зокрема, були зареєстровані декларації за 3 квартал 2022 року, за весь 2022 рік, за 1, 2, 3 квартали 2023 року, а також уточнюючі декларації за 2022 і 2023 роки. Жодного повідомлення про відмову у прийнятті декларацій або про зміну статусу платника єдиного податку позивач не отримував. В електронному кабінеті платника податків обліковувалась переплата з єдиного податку у розмірі понад 73 тис. грн, що, на думку позивача, підтверджувало його статус (а.с. 56).
18.12.2023 ГУ ДПС у Київській області направило позивачу запит №2893/12/10-36-24-14 (а.с. 8-9) щодо реєстрації платником ПДВ у зв`язку з перевищенням граничного доходу. 
У відповідь на цей запит, 14.02.2024 позивач направив запит на отримання публічної інформації, зокрема щодо рішення про виключення з Реєстру платників єдиного податку та акту перевірки. А також 15.02.2024 позивач направив відповідачу запити на отримання публічної інформації, зокрема щодо повідомлення про відмову у прийнятті звітності.
У відповіді №32/ЗПІ/10-36-24-13 від 19.02.2024, отриманій 24.02.2024 (а.с. 18), позивач вперше дізнався про існування рішення №37/10-36 та акту перевірки.
У відповіді №35/ЗПІ/10-36-24-13 від 20.02.2024 (а.с. 22-23) на запит від 15.02.2024 контролюючий орган підтвердив факт виключення з Реєстру, але не надав жодних доказів щодо направлення повідомлень про неприйняття декларацій.
Позивач, не погоджуючись зі спірним рішенням відповідача-1, вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню, з огляду на що звернувся до суду з метою захисту своїх порушених прав та охоронюваних законом інтересів.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує положення чинного законодавства, яке діяло станом на час виникнення спірних правовідносин та звертає увагу на наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених законом, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з частиною другою 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Тобто судовий контроль за реалізацією суб`єктами владних повноважень їхніх повноважень здійснюється за визначеними частиною 2 статті 2 КАС України критеріями, і якщо суд установить, що діяльність органу державної влади не відповідає хоча б одному із визначених критеріїв, це може бути підставою для задоволення позову щодо оскарження відповідних дій (бездіяльності) чи рішення, якщо така діяльність порушує права, свободи та інтереси позивача.
Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулюються Податковим кодексом України №2755-VI від 02.12.2010 (далі – ПК України), який, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.
Спрощена система оподаткування обліку та звітності унормована главою 1 розділу XIV ПК України.
Відповідно до пункту 291.2 статті 291 ПК України спрощена система оподаткування, обліку та звітності - особливий механізм справляння податків і зборів, що встановлює заміну сплати окремих податків і зборів, встановлених пунктом 297.1 статті 297 цього Кодексу, на сплату єдиного податку в порядку та на умовах, визначених цією главою, з одночасним веденням спрощеного обліку та звітності.
Абзацом 1 пункту 291.3 статті 291 ПК України визначено, що юридична особа чи фізична особа - підприємець може самостійно обрати спрощену систему оподаткування, якщо така особа відповідає вимогам, встановленим цією главою, та реєструється платником єдиного податку в порядку, визначеному цією главою.
Згідно з підпунктом 3 пункту 291.4 статті 291 ПК України до третьої групи платників єдиного податку належать фізичні особи - підприємці, які не використовують працю найманих осіб або кількість осіб, які перебувають з ними у трудових відносинах, не обмежена та юридичні особи - суб`єкти господарювання будь-якої організаційно-правової форми, у яких протягом календарного року обсяг доходу не перевищує 1167 розмірів мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року.
Порядок реєстрації та анулювання реєстрації платників єдиного податку визначений статтею 299 ПК України, відповідно до пункту 299.1 якої реєстрація суб`єкта господарювання як платника єдиного податку здійснюється шляхом внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку.
Згідно з пунктом 299.2 статті 299 ПК України центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку.
За змістом підпункту 3 підпункту 299.10 статті 299 ПК України реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у випадках, визначених підпунктом 298.2.3 пункту 298.2 та підпунктом 298.8.6 пункту 298.8 статті 298 цього Кодексу.
Підпунктом 8 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 ПК України визначено, що платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у таких випадках та в строки у разі наявності податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом третім пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Отже, однією з підстав для виключення з реєстру платників єдиного податку є наявність у відповідного платника податку, який перебуває на спрощеній системі оподаткування, обліку та звітності, податкового боргу у розмірі, що перевищує суму, визначену абзацом 3 пункту 59.1 статті 59 цього Кодексу, на кожне перше число місяця протягом двох послідовних кварталів - в останній день другого із двох послідовних кварталів.
Своєю чергою, відповідно до абзацу 1 пункту 299.11 статті 299 ПК України у разі виявлення відповідним контролюючим органом під час проведення перевірок порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених цією главою, анулювання реєстрації платника єдиного податку першої - третьої груп проводиться за рішенням такого органу, прийнятим на підставі акта перевірки, з першого числа місяця, наступного за кварталом, в якому допущено порушення. У такому випадку суб`єкт господарювання має право обрати або перейти на спрощену систему оподаткування після закінчення чотирьох послідовних кварталів з моменту прийняття рішення контролюючим органом.
Аналіз вказаних вище норм свідчить про те, що виявлення порушень платником єдиного податку першої - третьої груп вимог, встановлених главою 1 розділу XIV ПК України, можливе лише під час проведення перевірок.
Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.
Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.
Згідно з підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 ПК України камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.
Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні", своєчасність та повнота сплати узгодженої суми грошового зобов`язання у вигляді авансового внеску з податку на прибуток підприємств, визначеного відповідно до пункту 141.13 статті 141 цього Кодексу, на підставі даних Реєстру пунктів обміну іноземної валюти.
Відповідно до абзацу 1 підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.
Суд відзначає, що предметом спору в цій справі є правомірність ухвалення відповідачем-1 рішення про виключення позивача з реєстру платників єдиного податку.
Підставою для ухвалення відповідачем-1 такого рішення слугували висновки акта про результати камеральної перевірки щодо порушення платником єдиного податку умов застосування спрощеної системи.
У позовній заяві позивач, стверджуючи про протиправність оскаржуваного рішення, покликається, зокрема на порушення податковим органом процедури проведення перевірки, які, на його думку, зумовлюють протиправність спірного рішення та необхідність його скасування з цих підстав.
Суд зазначає, що Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 21.02.2020 у справі №826/17123/18 сформував правовий висновок, відповідно до якого незалежно від ухваленого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи надалі наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. Водночас такі підстави позову, за їх наявності, суди повинні оцінювати найперше, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що спричиняють протиправність рішень, ухвалених за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.
У постанові від 22.09.2020 у справі №520/8836/18 Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду, окрім наведених вище висновків, погодився із висновками судів попередніх інстанцій про те, що перевірка є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень, який зобов`язаний діяти тільки на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України та законами України. Невиконання вимог закону щодо підстави для проведення документальної позапланової перевірки призводить до визнання перевірки незаконною та не породжує жодних правових наслідків такої перевірки, акт перевірки виходячи із положень щодо допустимості доказів, закріплених частиною другою статті 74 КАС України, не може визнаватися допустимим доказом у справі, оскільки одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Отже, податкове повідомлення-рішення, прийняте за наслідками такої перевірки та на підставі акта перевірки, який є недопустимим доказом, не може вважатись правомірним та підлягає скасуванню. Встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення-рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення.
Зміст висновків наведених постанов свідчить про те, що установивши порушення процедури проведення перевірки, її підстав, наслідком чого є визнання протиправними її результатів, до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень індивідуальних актів, суд може не переходити з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося.
З урахуванням наведених правових висновків Верховного Суду та окреслених позивачем підстав заявленого позову, обставини дотримання контролюючим органом процедури проведення перевірки входять до предмету доказування для цілей вирішення цього спору, й підлягають першочерговому дослідженню.
У аспекті цього суд звертає увагу на те, що Верховний Суд під час розгляду подібних адміністративних справ сформував такі висновки: реєстрація платником єдиного податку є безстроковою та може бути анульована у спосіб виключення з реєстру платників єдиного податку за рішенням контролюючого органу у встановлених законом випадках. Водночас ухвалення контролюючим органом рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників єдиного податку можливе лише на підставі проведеної документальної перевірки відповідного платника податку та встановлених в процесі останньої порушень, відповідно до яких платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (постанови від 26.02.2019 у справі №805/1396/17-а, від 05.02.2019 у справі №805/206/17-а, від 24.01.2019 у справі №813/1346/18, від 05.06.2018 у справі №813/4266/17).
Отже, єдиним законним способом реалізації владних управлінських функцій є проведення документальної перевірки, на підставі якої встановлюється, що платник податків не може перебувати на спрощеній системі оподаткування (бути платником єдиного податку), як наслідок ухвалення рішення про анулювання реєстрації платника єдиного податку шляхом виключення з реєстру платників цього податку.
Повертаючись до обставин розглядуваної справи, суд зазначає, що матеріали справи не містять доказів проведення документальної перевірки позивача та встановлення в процесі останньої порушень, відповідно до яких позивач не може перебувати на спрощеній системі оподаткування.
Отже, оскільки контролюючим органом не було дотримано процедури анулювання реєстрації платника єдиного податку за наявності законодавчо визначених для цього підстав, суд дійшов висновку, що анулювання реєстрації позивача як платника єдиного податку третьої групи не відповідає положенням ПК України та здійснено контролюючим органом не на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені законами України.
Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 18.03.2025 у справі №160/21398/24, яку суд ураховує на підставі частини 5 статті 242 КАС України.
За наведених обставин суд уважає, що спірне рішення про виключення позивача з реєстру платника податку ухвалене відповідачем-1 з порушенням процедури його ухвалення, що є самостійною підставою для визнання його протиправним та скасування.
Водночас встановивши порушення відповідачем-1 процедури ухвалення спірного рішення, суд з огляду на викладену вище сталу і послідовну практику Верховного Суду, відступу від якої у встановленому законом порядку не здійснювалося, не переходить до аналізу інших обставин, що слугували підставою ухвалення суб`єктом владних повноважень оскаржуваного індивідуального акта.
Щодо інших доводів сторін, які викладені у заявах по суті справи, суд зазначає таке.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Hirvisaari v. Finland" від 27.09.2001 рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.
Згідно з пунктом 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі "Ruiz Torija v. Spain" від 09.12.1994 статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.
За змістом пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
У процесі розгляду справи суд не встановив інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення цього спору. А решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують.
Беручи до уваги викладене, суд визнає протиправним та скасовує рішення Головного управління ДПС у Київській області №37/10-36 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з реєстру платника єдиного податку.
Щодо вимог зобов`язального характеру суд зазначає таке.
Позивач просить суд зобов`язати Головне управління ДПС у Київській області поновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку.
Пунктом 299.13 статті 299 КАС України передбачено, що з метою постійного забезпечення органів державної влади, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб інформацією центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, щоденно оприлюднює для безоплатного та вільного доступу на єдиному державному реєстраційному веб-порталі юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців та громадських формувань і власному офіційному веб-сайті такі дані з реєстру платників єдиного податку, зокрема дату виключення з реєстру платників єдиного податку.
Суд відзначає, що у разі анулювання реєстрації платником єдиного податку суб`єкт господарювання не може бути платником цього податку із дати вилучення з відповідного реєстру.
Встановлення судом факту протиправності спірного рішення суб`єкта владних повноважень зумовлює виникнення потреби в обтяженні цього або іншого суб`єкта обов`язком усунути всі спричинені рішенням негативні юридичні наслідки та повернути платника податку у первинне правове становище, яке існувало до моменту ухвалення протиправного рішення.
Пунктом 299.2 ст.299 Податкового кодексу України визначено, що центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику, веде реєстр платників єдиного податку, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками єдиного податку. 
Згідно із ст.19-2 Податкового кодексу України центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, в частині забезпечення формування та реалізації податкової та митної політики виконує такі функції: здійснює координацію діяльності контролюючих органів; затверджує нормативно-правові акти з питань, що належать до компетенції контролюючих органів; прогнозує, аналізує надходження податків, зборів, платежів, визначених Податковим та Митним кодексами України, Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", джерела податкових надходжень, вивчає вплив макроекономічних показників, законодавства, угод про вступ до міжнародних організацій, інших міжнародних договорів України на надходження податків, зборів, платежів, надає пропозиції щодо збільшення їх обсягу та зменшення втрат бюджету; узагальнює практику застосування законодавства з питань оподаткування, законодавства з питань сплати єдиного внеску, розробляє проекти нормативно-правових актів; видає узагальнюючі податкові консультації відповідно до цього Кодексу; виконує інші функції, передбачені законом.
Відповідно до п.1 Положення про Державну податкову службу України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 №227, Державна податкова служба України (ДПС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра фінансів і який реалізує державну податкову політику, державну політику з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок).
Згідно із пп.9 п.4 Положення ДПС відповідно до покладених на неї завдань забезпечує в межах повноважень, передбачених законом, формування та ведення Державного реєстру фізичних осіб - платників податків, інших реєстрів, банків і баз даних, ведення яких покладено законодавством на ДПС, а також реєстру страхувальників Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування;
Отже, внесення відповідних записів до реєстру платників єдиного податку належить до повноважень Державної податкової служби України як центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову і митну політику.
Тож з метою повного та ефективного відновлення порушених прав позивача спірним рішенням відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати ДПС України поновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 в Реєстрі платників єдиного податку. 
Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
За змістом частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов належить задовольнити повністю.
За змістом пункту 5 частини 1 статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.
Відповідно до частин 1, 3 статті 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з правилами статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. За подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 3 028 грн, що підтверджується платіжною інструкцією від 06.03.2024 №66 (а.с. 7).
Сплачений позивачем судовий збір підлягає відшкодуванню за рахунок Головного управління ДПС у Київській області, чиє протиправне рішення призвело до виникнення спірних правовідносин.
Докази понесення позивачем інших витрат, пов`язаних із розглядом справи у матеріалах справи відсутні.
Керуючись статтями 242-246, 249, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.
2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Київській області №37/10-36 про виключення фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з Реєстру платників єдиного податку.
3. Зобов`язати Державну податкову службу України поновити фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) в Реєстрі платників єдиного податку.
4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код ВП 44096797) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 3 028 грн (три тисячі двадцять вісім грн 00 коп.).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Кушнова А.О.