Справа № 462/9534/23  Провадження № 2/450/235/25 	

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
"11" лютого 2025 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:  
головуючого - судді    Мельничук І. І.
секретаря судового засідання  Дикої О. Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, -
в с т а н о в и в :
у провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходиться цивільна справа за позовом Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, в якому представник позивача звернувся до суду з позовом, в якому просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь позивача заборгованість в сумі 546 430, 23 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі 8 196, 45 грн.
В обґрунтування заявленого позову, покликається на те, що 03.08.2006 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір № 169-4.4, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредитні кошти в сумі 40 000,00 доларів США зі сплатою процентів та зобов`язанням їх повернення у визначені договором строки. Умови кредитування неодноразово змінювалися додатковими правочинами, якими визначався порядок та розмір щомісячних ануїтетних платежів, при цьому кінцевий строк повернення кредиту залишався незмінним — до 03.08.2021 року. Банк свої зобов`язання за Кредитним договором виконав у повному обсязі, що підтверджується меморіальним валютним ордером від 03.08.2006 року. Водночас Позичальник належним чином зобов`язання за договором не виконав, унаслідок чого утворилась заборгованість за основним боргом та процентами. З метою забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором 03.08.2006 року між сторонами укладено Договір поруки, відповідно до якого Поручитель відповідає перед Кредитором у повному обсязі та солідарно з Боржником, а також Договір іпотеки, предметом якого є квартира за адресою: АДРЕСА_1 . 11.02.2015 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та Державною іпотечною установою укладено Договір відступлення права вимоги, за яким до Позивача перейшли всі права вимоги за Кредитним договором, Договором поруки та Договором іпотеки. Зміна іпотекодержателя внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, а Боржник був належним чином повідомлений про відступлення права вимоги. Станом на 19.04.2023 року за Кредитним договором існує заборгованість у розмірі 546 430,23 грн, що складається з суми основного боргу та прострочених процентів, яка Відповідачами не погашена. Враховуючи вищенаведене, просить позовні вимоги задоволити повністю.
У судове засідання представник позивача не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, однак направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задоволити.
Відповідачі у судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання. Будь-яких заяв від відповідачів не надходило, у зв`язку з чим суд позбавлений можливості встановити їх правову позицію щодо предмета спору.
Суд звертає увагу на позицію Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, викладену у постанові № 755/4829/23, провадження № 61-73 св 24 від 13.05.2024 року, згідно якої вказано, що: «суд зробив правильний висновок, що відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, що підтверджується відповідними поштовими відправленнями, які повернулися до суду з відмітками «за закінченням терміну зберігання» та «адресат відсутній за вказаною адресою», що є належним повідомленням учасника справи. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду (п. 3 ч. 8 ст. 128 ЦПК України)».
У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, приходить до наступного висновку:
Як зазначає позивач та встановлено судом 03.08.2006 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 був укладений Кредитний договір № 169-4.4.
Згідно умов п. 2.1 кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, строковості, поворотності, платності кредитні ресурси в сумі 40 000,00 (сорок тисяч доларів США 00 центів) доларів США 00 центів з оплатою по відсотковій ставці 15,5 процентів річних.
Пунктом 3.2. Кредитного договору встановлено, що Позичальник зобов?язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цім Договором до 03.08.2021р. Позичальник зобов?язується щомісяця в термін до чи кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами, згідно Графіка зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до цього Договору).
Пунктом 4.1. Кредитного договору передбачено, що Позичальник сплачує Банку проценти за користування Кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці: а) 15,5 % річних, за період з дня видачи кредитних коштів по 03.08.2021р б) 31% річних за період з 03.08.2021р. до моменту фактичного погашення кредиту.
Відповідно до п. 4.2. Кредитного договору, нарахування процентів здійснюється за період з моменту видачи Кредитних ресурсів з позичкового рахунку Позичальника до моменту повернення Кредитних ресурсів на Позичковий рахунок.
Нарахування процентів за день видачі Кредитних ресурсів проводиться як за повний день, а за день повернення не проводиться. Нарахування процентів проводиться один раз на місяць на залишок заборгованості на Позичковому рахунку Позичальника за період з 1 по останнє число місяця. Нарахування процентів проводиться по методу «факт/360» за кожний день користування Кредитними ресурсами.
Згідно п. 4.3. Кредитного договору, Позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця, згідно Додатку № 1 до цього Договору.
Додатковим правочином № 1 від 30.07.2009р. до Кредитного договору п.п. 3.2., 4.3. Кредитного договору викладено в наступній редакції: 3.2. Позичальник зобов?язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цім Договором до 03.08.2021р. Позичальник зобов?язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цім Договором становить 382,00 доларів США, згідно графіка зниження заборгованості (Додаток № 2 до цього Договору). У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування Кредитними
ресурсами. 4.3. Позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця у складі щомісячного ануїтетного платежу розмір якого встановлений п. 3.2. цього Договору
Разом з тим, Додатковим правочином № 2 від 10.04.2013р. до Кредитного договору п.п. 3.2., 4.3. Кредитного договору викладено в наступній редакції: 3.2. Позичальник зобов?язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цім Договором до 03.08.2021 р. Позичальник зобов?язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цім Договором становить 316,00 доларів США, згідно графіка зниження заборгованості (Додаток № 3 до цього Договору). У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування Кредитними ресурсами. 4.3. Позичальник сплачує проценти щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця у складі щомісячного ануїтетного платежу розмір якого встановлений п. 3.2. цього Договору.
Додатковою угодою № 3 від 14.07.2014 р. до Кредитного договору п.п. 3.2., 4.3. Кредитного договору викладено в наступній редакції: 3.2. Позичальник зобов?язується повністю повернути Кредитні ресурси, отримані за цім Позичальник зобов?язується щомісяця в термін до 10 числа кожного місяця здійснювати погашення позичкової заборгованості за виданими кредитними ресурсами наступним чином: починаючи з дати укладання цієї Додаткової угоди та закінчуючи 31.01.2015р. включно погашення фактично отриманих Позичальником кредитних ресурсів не здійснюється. починаючи з 01.02.2015р. та закінчуючи 03.08.2021р. (включно) погашення фактично отриманих Позичальником кредитних ресурсів здійснюється у складі щомісячного ануїтетного платежу, розмір якого за цим Договором становить 333,00 доларів США, згідно Графіка зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до цього Договору «Графік зниження розміру заборгованості (нова редакція)). У складі ануїтетного платежу також сплачуються проценти за користування кредитними ресурсами. 4.3. Позичальник сплачує проценти за користування Кредитними ресурсами щомісяця, у строк до 10 числа кожного місяця згідно Графіка зниження розміру заборгованості (Додаток № 1 до цього Договору «Графік зниження розміру заборгованості (нова редакція)).
Судом встановлено, що Банк свої зобов?язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав Позичальнику кредит у розмірі 40 000,00 доларів США, що підтверджується меморіальним валютним ордером № 1 від 03.08.2006 р.
Забезпеченням виконання зобов`язань за Кредитним договором, між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» та ОСОБА_1 є застава нерухомості, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , яка складається з двох житлових кімнат та кухні, загальна площа квартири складає 56,0 кв.м., житлова площа – 34,1 кв.м.
Дана квартира належить ОСОБА_3 на підставі Свідоцтва № С-01095 про право власності на квартиру від 18.07.2006 року.
Враховуючи вищевикладене, 03.08.2006 року між Банк «Фінанси та Кредит», ТОВ, від імені якого діяв ОСОБА_4 (Іпотекодержатель), ОСОБА_1 (позичальником та відповідачем у даній справі) та ОСОБА_3 (Іпотекодавець – майновий поручитель) було укладено Договір іпотеки, посвідчений нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюбинським А. В. та зареєстровано у реєстрі за № 1795, разом з тим, нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Коцюбинським А. В. на підставі ст. 73 Закону України "Про нотаріат" та у зв?язку з посвідченням цього договору іпотеки наклав заборону відчуження зазначеної в договорі житлової квартири АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_3 , до припинення договору іпотеки, яка була зареєстрована в реєстрі за № 1796.
Додатковим забезпеченням виконання ОСОБА_1 зобов`язань за Кредитним договором між Банком є порука фізичної особи – ОСОБА_2 , оформлена Договором поруки № б/н від 03.08.2006 року.
Згідно умов Договору поруки № б/н від 03.08.2006 року, а саме п.1.1. поручитель - ( ОСОБА_2 ) зобов`язується перед Кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання Боржником зобов`язань за Кредитним договором № 169-4.4 від 03.08.2006 року, укладеним між Кредитором та Боржником, відповідно до якого Боржникові наданий кредит у розмірі 40 000,00 (тридцять п`ять тисяч) доларів США, зі сплатою 15,5 % річних.
П. 2.2. Договору поруки встановлює, що «Поручитель відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що й Боржник, у т.ч. по основному боргу, сплаті щомісячних процентів і підвищених процентів, сплаті комісійної винагороди, сплати неустойки по основному боргу та процентам, а також по відшкодуванню всіх збитків.».
Відповідно до п.2.3 Договору поруки встановлено, що «У випадку непогашення Боржником зобов`язань за Кредитним договором протягом 1-го календарного дня з моменту настання строку сплати процентів, основного боргу або комісійної винагороди, передбачених Кредитним договором, у Кредитора виникає повне право вимоги сплати боргу в повному обсязі до Поручителя».
11 лютого 2015 р. між Державною іпотечною установою та AT Банк «Фінанси та Кредит» (далі- Банк) укладено Договір відступлення права вимоги № 17/4-В, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., зареєстрований в реєстрі за № 616.
Пунктом 1.2. Договору відступлення первісний кредитор відступає, а новий кредитор набуває всі права вимоги за договорами (Кредитними, Іпотеки, Поруки тощо) вказаних у додатках до цього договору (включаючи Кредитний, Договір поруки та Іпотечний договір).
Предметом договору відступлення є реалізація порядку звернення стягнення на майнові а відповідно договору застави майнових прав № 17/4 -3 від 11.02.2015 року, що укладений гою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 17/4 від 11.02.2015.
Згідно з пунктом 2.1 Договору відступлення п. 1.2. Договору набирає чинності в день прийняття Національним банком України рішення про віднесення Банку до категорії неплатоспроможних, або на наступний календарний день після настання сукупності обставин визначених пп.2.1.1. Договору, та однієї з обставин визначеної пп. 2.1.2 цього Договору або 2.1.3. цього Договору або 2.1.4 цього Договору.
На виконання вимог Договору відступлення, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. внесені зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно в частині заміни іпотекодержателя - з Банку на Державну іпотечну установу. Вказана обставина підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 12.10.2015 року № 45502864.
Крім того, згідно п. 1.5. договору відступлення права вимоги № 17/4-В від 11.02.2015 року за рахунок прав вимоги задовольняються усі вимоги нового кредитора за кредитним договором та цим договором, а саме вимоги за сумою основного боргу, сумою нарахованих процентів за користування кредитом, штрафні санкції за кредитним договором та цим договором, інфляційні втрати нового кредитора та 3 % річних (ст. 625 Цивільного кодексу України) за кредитним договором та цим договором, будь-які збитки нового кредитора, спричинені невиконанням або неналежним виконанням первісним кредитором своїх зобов`язань за кредитним договором або цим договором, витрати нового кредитора, пов`язані з отриманням виконання зобов`язань за цим договором та кредитним договором (в т.ч. витрати пов`язані з оплатою нотаріальних послуг, державних реєстраторів та інші витрати нового кредитора).
Отже, починаючи з 11.02.2015 року установа набула усі права вимоги за кредитним договором укладеним між Банком та ОСОБА_1 . Також, згідно Договору відступлення права вимоги Установа набула право вимоги й за усіма договорами, укладеними в забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором. Про здійснення такого відступлення Позичальника було проінформовано повідомленням про відступлення Прав вимоги № 2556/11/2 від 15.10.2015 року, що підтверджується Реєстром рекомендованих поштових відправлень від 20.10.2015р., фіскальним чеком від 20.10.2015 року, рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення від 22.10.2015 року з підписом про отримання.
Відповідно до статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Частиною першою статті 509 цього Кодексу визначено, що зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно із статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно із статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Відповідно до пунктів 3 і 4 частини першої статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки, відшкодування збитків.
Згідно із частиною першою статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до частини першої статті 1054 цього Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (частина перша статті 1048 ЦК України).
Згідно із статтею 1049 цього Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Вказані норми про позику застосовуються до відносин за кредитним договором.
Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.
Згідно із частиною першою статті 543 цього Кодексу у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.
Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.
Згідно із статтею 554 цього Кодексу у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
Відповідно до статті 559 ЦК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.
Порука є спеціальним додатковим заходом впливу, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов`язання.
Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов`язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов`язання боржника, та кредитором боржника.
Згідно із частинами 1 і 2 статті 553 ЦК України обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель.
Відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. 
Аналіз наведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку, що у законі передбачено три способи визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки; протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання; протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк виконання основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги).
Строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.
Разом з тим, суд звертає увагу сторони позивача на те, що відповідно до п. 6.1 Договору поруки, порука припиняється із припиненням зобов`язання, що забезпечується нею. Порука також припиняється, якщо Кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання зобов`язання за Кредитним договором не заявив позовні вимоги до поручителя.
Пунктом 3.2 Кредитного договору визначено кінцевий строк виконання основного зобов`язання — 03 серпня 2021 року. Отже, саме з цієї дати почався перебіг шестимісячного строку для звернення кредитора з вимогами до поручителя, який сплив 03 лютого 2022 року.
Матеріалами справи підтверджується, що позов до поручителя ОСОБА_2 подано лише 05 грудня 2023 року, тобто після спливу встановленого законом та договором преклюзивного строку дії поруки.
Аналіз положень частини четвертої статті 559 ЦК України дає підстави для висновку, що строк дії поруки не є строком позовної давності, а є строком існування суб`єктивного права кредитора та обов`язку поручителя, після закінчення якого такі право та обов`язок припиняються.
Відповідно до постанов Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11, від 19 червня 2019 року у справі № 523/8249/14-ц, від 3 липня 2019 року у справі № 1519/2-3165/11, від 26 травня 2020 року у справі № 638/13683/15-ц, постанови Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2662цс15, зі спливом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не вправі.
З огляду на викладене суд доходить висновку, що порука припинилася у зв`язку з незверненням кредитора з позовними вимогами до поручителя у встановлений законом та договором строк, а тому у задоволенні позовних вимог в частині до поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором слід відмовити.
Суд враховує, що Європейський суд з прав людини у рішенні від 10.02.2010 у справі «Серявін та інші проти України» зауважив, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях, зокрема, судів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод (далі - Конвенція) зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. У справі "Трофимчук проти України" Європейський суд з прав людини також зазначив, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, це не можна розуміти як вимогу детально відповідати на кожен довід. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи.
З огляду на наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог.
Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
За змістом ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 8 196,45 грн. судового збору сплаченого за подання позовної заяви.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-81, 141, 263-265, 268 ЦПК України, суд -,
в и р і ш и в :
позовні вимоги Державної іпотечної установи до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за Кредитним договором, – задоволити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Державної іпотечної установи (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки б. 34, код ЄДРПОУ: 33304730) заборгованість в сумі 546 430,23 грн. (п`ятсот сорок шість тисяч чотириста тридцять гривень 23 копійки).
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_3 ) на користь Державної іпотечної установи (місцезнаходження: м. Київ, бульвар Лесі Українки б. 34, код ЄДРПОУ: 33304730) витрати по сплаті судового збору в сумі 8 196,45 грн. (вісім тисяч сто дев`яносто шість гривень 45 копійок).
В іншій частині вимог – відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст судового рішення складено 20.02.2025 року.

Суддя	І.  І.  Мельничук