УКРАЇНА
Житомирський апеляційний суд 

Справа №295/7390/25 Головуючий у 1-й інст. Чорній Р. О. 
Номер провадження №33/4805/528/26
Категорія ч.1 ст.130 КУпАП Доповідач Кузнецов Д. В. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 лютого 2026 року м.Житомир

Суддя Житомирського апеляційного суду Кузнецов Д.В., за участі ОСОБА_1 , захисника Сіліної С.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 , на постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2025 року, якою останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП,

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2025 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень) з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 605,60 грн.
Згідно з постановою судді місцевого суду, 22.05.2025 близько 20 години 12 хвилини в м. Житомирі по провулку 1-му Сінному, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mitsubishi, р/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився.
Не погоджуючись із вказаною постановою судді місцевого суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить постанову скасувати та закрити провадження у справі у зв`язку з відсутністю в його діях події та складу адміністративного правопорушення, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи. В обґрунтування скарги вказує на відсутність доказів керування транспортним засобом, жодних порушень ПДР він не допускав, оскільки авто не керував, йому не було роз`яснено наслідки відмови від проходження огляду, правил і порядку такого огляду, заперечує наявність у нього ознак сп`яніння, вказує про складання протоколу без його участі та не відсторонення від керування транспортним засобом. Також зазначив, що рапорт поліцейських не є доказом по справі, направлення до медичного закладу складене на іншу особу. Вважає, що протокол складений через неприязне ставлення до нього працівників поліції, оскільки раніше у цей день у них виник конфлікт. 
Дослідивши матеріали справи про адміністративне правопорушення, заслухавши пояснення ОСОБА_1 та захисника Сіліної С.М., яка підтримала апеляційну скаргу, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступного висновку.
Згідно зі ст.245 КУпАП України, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, про що наголошується в ст.251 КУпАП.
Як зазначено в ст.252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.
Згідно вимог ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначеному законом порядку встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи та інших обставин справи, що мають значення для її правильного вирішення. Ці фактичні дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, речовими доказами, а також іншими документами, як наголошується в ст. 251 КУпАП. 
Дані вимоги закону при розгляді матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення судом першої інстанції загалом дотримані і висновок суду про визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, за порушення ним п. 2.5 ПДР, є обґрунтованим, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджений наявними в матеріалах справи доказами, а зміст постанови відповідає положенням статей 283, 284 КУпАП.
Так, з протоколу про адміністративне правопорушення серії ЕПР1 №338767 від 22.05.2025 вбачається, що 22.05.2025 близько 20 години 12 хвилини в м. Житомирі по провулку 1-му Сінному, 7, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки Mitsubishi, р/н НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме, запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився, чим порушив п.2.5 ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене частиною першою статті 130 КУпАП. (а.с.1-2).
За змістом п.2.5 Правил дорожнього руху водій повинен на вимогу працівника поліції пройти в установленому порядку медичний огляд для визначення стану алкогольного сп`яніння, впливу наркотичних чи токсичних речовин.
Відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП передбачена за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також за передачу керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само за відмову особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Порядок проходження огляду осіб з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції закріплено у ст.266 КУпАП, Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої Наказом МВС України, Міністерства охорони здоров`я України 09.11.2015 № 1452/735 (далі - Інструкція).
Відповідно до п.6 І-го розділу Інструкції огляд на стан сп`яніння проводиться: поліцейським на місці зупинки транспортного засобу з використанням спеціальних технічних засобів, дозволених до застосування МОЗ та Держспоживстандартом (далі – спеціальні технічні засоби); лікарем закладу охорони здоров`я (у сільській місцевості за відсутності лікаря – фельдшером фельдшерсько-акушерського пункту, який пройшов спеціальну підготовку).
Відповідно до п.7 І-го Розділу Інструкції у разі відмови водія транспортного засобу від проходження огляду на стан сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу або його незгоди з результатами огляду, проведеного поліцейським, такий огляд проводиться в найближчому закладі охорони здоров`я, якому надано право на його проведення відповідно до статті 266 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі заклад охорони здоров`я).
Відповідно до ч.ч. 2-5 ст. 266 КУпАП огляд водія (судноводія) на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, проводиться з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться в присутності двох свідків. Матеріали обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення.
У разі незгоди водія (судноводія) на проведення огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують його увагу та швидкість реакції, поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів або в разі незгоди з його результатами огляд проводиться в закладах охорони здоров`я. Перелік закладів охорони здоров`я, яким надається право проведення огляду особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, затверджується управліннями охорони здоров`я місцевих державних адміністрацій. Проведення огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, в інших закладах забороняється.
Огляд осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення. Огляд у закладі охорони здоров`я та складення висновку за результатами огляду проводиться в присутності поліцейського. Кожний випадок огляду осіб на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, у закладі охорони здоров`я реєструється в порядку, визначеному спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади в галузі охорони здоров`я.
Огляд особи на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують її увагу та швидкість реакції, проведений з порушенням вимог цієї статті, вважається недійсним.
Вважаю, що винуватість ОСОБА_1 у порушенні п.2.5 Правил дорожнього руху України, крім вищевказаного протоколу про адміністративне правопорушення, підтверджується: копією постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕНА №4794855 від 22.05.2025 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення ним ПДР за ч.5 ст.121 КУпАП (а.с.4); актом огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів (а.с.5); рапортом поліцейського взводу №1 роти №1 БУПП в Житомирській області Резанова Є. (а.с.7); наявним в матеріалах справи відеозаписом (а.с.8).
Як встановлено під час апеляційного розгляду, суддя місцевого суду дав належну оцінку всім доказам у справі, проаналізував їх у сукупності і взаємозв`язку та дійшов правильного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП , за невиконання вимог пункту 2.5 ПДР України.
Зазначені вище докази жодних сумнівів щодо їх достовірності та допустимості не викликають, оскільки вони оформлені і зібрані у визначеному процесуальним законом порядку.
З приводу доводів ОСОБА_1 про відсутність в матеріалах справи доказів керування транспортним засобом та порушення ПДР України, апеляційний суд вважає їх безпідставними, оскільки вони спростовуються вищевказаними доказами, зокрема, наявними у матеріалах справи відеозаписом з відеореєстратора службового автомобіля та нагрудних камер працівників поліції. Так, з матеріалів справи та відеозапису зафіксований рух автомобіля марки Mitsubishi, який заїхав на паркувальне місце між авто, та за ним одразу під`їхали працівники поліції на службовому автомобілі із включеними проблисковими сигналами. Після зупинки транспортного засобу з місця водія вийшов громадянин ОСОБА_1 , особу якого було встановлено пізніше. Поліцейські оголосили причину зупинки авто - за керування транспортним засобом, будучи непристебнутим ременем безпеки. Після виявлення у водія ознак алкогольного сп`яніння, які були оголошені, ОСОБА_1 було запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння із застосуванням спеціального технічного засобу «Drager» на місці зупинки транспортного засобу або у медичному закладі, але він категорично відмовився під відеофіксацію від будь-яких видів огляду. Працівники поліції роз`яснили водію наслідки відмови у вигляді складення щодо нього протоколу за ч. 1 ст. 130 КУпАП за порушення п. 2.5 ПДР України, а також роз`яснили права, передбачені законодавством. Повідомили водія про наявність в його діях складу адміністративного правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП та оголосили що зараз буде складатися відносно нього протокол, після чого ОСОБА_1 сказав, що не буде чекати на складений текст і планує піти разом із подругою з місця зупинки пішки. На що працівник поліції роз`яснив, що він не буде через це затримувати водія і примусово заставити взяти протокол, тому надав водію право вибору дочекатися виготовлення протоколу та отримати копію чи піти з місця. На що водій висловив бажання вже піти та залишив місці разом із знайомою. Натомість працівники поліції залишились на місці поруч із його автомобілем та за кілька хвилин виготовили протокол, тим самим гарантували процесуальне права водію бути обізнаним із текстом протоколу та отримати його копію, але через заперечувальну позицію водія та його небажання чекати надрукування тексту не змогли йому вручити копію постанови.
Також згідно переглянутого відеозапису, ОСОБА_1 неодноразово пропонував поліцейським домовитися. Крім того, як вбачається із змісту апеляційної скарги та пояснень ОСОБА_1 сам підтверджує факт нетривалого керування своїм транспортним засобом з метою переставити авто на вільне місце для паркування, яке знайшлося на парковці, і після руху та зупинки він одразу побачив позаду свого автомобіля службовий автомобіль працівників поліції із ввімкненими сигналами. Аналогічні дані зафіксовано на відеозаписі.
За вказаних обставин, апеляційний суд вважає доведеним факт керування ОСОБА_1 на момент його зупинки працівниками поліції 22.05.2025 транспортним засобом, а доводи сторони захисту у цій частині суд вважає необґрунтованими та розцінює як намагання уникнути притягнення до адміністративної відповідальності. 
Доводи апелянта про відсутність порушень з його боку ПДР України спростовуються постановою про накладення на нього адміністративного стягнення серії ЕНА №4794855 від 22.05.2025 за ч.5 ст.121 КУпАП та відеозаписом з реєстратора службового автомобіля працівників патрульної поліції, на якому зафіксовано рух автомобіля марки Mitsubishi під керуванням ОСОБА_1 , який був непристебнутим ременем безпеки. Вказані порушення були підставою для цілком обґрунтованої зупинки та складання відносно водія постанови за порушення вимог пункту 2.3в ПДР за ч.5 ст.121 КУпАП. Оскарження постанови поліцейського серії ЕНА №4794855 від 22.05.2025 за ч.5 ст.121 КУпАП не впливає на законність дій працівника поліції під час вирішення обґрунтованості зупинки водія та оголошення причини такої зупинки і виявлення в ході спілкування ознак сп`яніння.
В будь-якому разі наявність або відсутність, чи скасування постанови про притягнення водія до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху не звільняє особу від обов`язку пройти огляд на стан сп`яніння у випадку пред`явлення такої вимоги працівником поліції при виявленні ознак сп`яніння та не є автоматичним наслідком для визнання неналежними всіх доказів, зібраних у справі про адміністративне правопорушення за ст.130 КУпАП.
Та обставина, що транспортний засіб було зупинено не в ході активного руху на вимогу працівника поліції, а одразу після його вислідковування та паркування водієм, не спростовує факту виконання водійських функцій ОСОБА_1 та не звільняє особу від обов`язку пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за пунктом 2.5 ПДР у випадку виявлення у нього ознак сп`яніння. 
Стосовно висловлених доводів сторони захисту про відсутність ознак алкогольного сп`яніння, апеляційний суд зазначає наступне.
Відповідно до Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.
Протокол про адміністративне правопорушення за статтею 130 КУпАП повинен містити ознаки сп`яніння, які поліцейський виявив у водія транспортного засобу, які стали підставою вважати, що водій перебуває у стані сп`яніння. При відсутності вказаних ознак сп`яніння відсутні правові підстави для огляду водія транспортного засобу на стан сп`яніння.
На виконання вказаних вимог Інструкції працівниками поліції були виявлені у водія ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які були йому оголошені, а саме: запах алкоголю з порожнини рота, виражене тремтіння пальців рук, різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя. Так, спочатку озвучені та в подальшому відображені поліцейським в протоколі ознаки сп`яніння не повинні підтверджуватися або доводитися окремими матеріалами справи, оскільки за пунктом 2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають ті водії транспортних засобів, щодо яких саме у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану, іншими доказами підтверджувати ці ознаки не потрібно. Працівник поліції є тією уповноваженою законом особою, якій на місці зупинки надано дискреційну компетенцію виявляти такі візуальні ознаки сп`яніння у водія та пред`являти вимогу виконання пункту 2.5 ПДР – пройти огляд.
Єдиним можливим способом спростування виявлених у водія ознак сп`яніння та висловлених підозр працівника поліції про перебування особи у стані сп`яніння є проходження цією особою такого огляду у встановленому законодавством порядку. Інших дієвих механізмів опротестування та доведення своєї позиції про повну тверезість водія правила дорожнього руху та діючий КУпАП не передбачають. Натомість пасивна відмова водія або ухилення від проходження медичного огляду з посиланням на відсутність чи недоведеність ознак сп`яніння, буде становити невиконання пункту 2.5 ПДР та утворювати склад правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.
Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 не було відсторонено від керування транспортним засобом, а відтак, на думку апелянта, виключається склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, судом не може бути прийнято до уваги, оскільки вказане не є підставою для визнання огляду недійсним відповідно до ст.266 КУпАП та ніяким чином не спростовує винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.
Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що рапорт поліцейського щодо керування транспортним засобом не є доказом по справі, то, хоча він і не є прямим доказом у справі, проте в сукупності і взаємозв`язку з іншими доказами вказує про дотримання працівниками поліції процедури огляду і свідчить про те, що ОСОБА_1 після зупинки транспортного засобу відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законом порядку. 
Посилання апелянта не роз`яснення наслідків відмови від проходження огляду та порядку такого огляду повністю спростовується наявним в матеріалах справи відеозаписом, на якому ОСОБА_1 був роз`яснений порядок проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатору «Драгер» або у медичному закладі, після категоричної відмови від проходження такого огляду працівники поліції наголосили на порушенні останнім п.2.5 Правил дорожнього руху України та роз`яснили про складання протоколу за ч.1 ст.130 КУпАП. 
Невірно зазначене прізвище « ОСОБА_2 » в направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння, не спростовують факт порушення ОСОБА_1 п.2.5 ПДР України. Крім того, останній відмовився від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, тому вказане направлення не є ключовим доказом при доведеності вини та не має значення для правильного вирішення справи. 
Наведені апелянтом доводи не впливають на правильність висновків суду першої інстанції та не є обставинами, які виключають винуватість ОСОБА_1 в інкримінованому йому правопорушенні, а також не містять посилання на нові факти чи засоби доказування, які б вказували на незаконність ухваленої у справі постанови.
При цьому, суд апеляційної інстанції враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32).
Пункт 1 статті 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], §41.
Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції, будь-яких вагомих доказів та доводів на спростування правильності висновків суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, не надано.
Апеляційним переглядом справи про адміністративне правопорушення не встановлено порушення судом першої інстанції норм закону, які б слугували підставою для скасування чи зміни постанови суду. Висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, та не спростовуються доводами апеляційної скарги.
За таких обставин, підстав для скасування постанови судді місцевого суду відносно ОСОБА_1 немає.
Керуючись ст.294 КУпАП, суд –

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а постанову судді Богунського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2025 року - без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Суддя: