П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 678/830/25 
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лазаренко А.В. 
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю. 
15 січня 2026 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю. 
суддів: Матохнюка Д.Б.  Граб Л.С. , 
за участю:
секретаря судового засідання: Магрета А. В.,
представника позивача - Мушинської О.В. 

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Летичівської селищної ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Летичівського районного суду Хмельницької області з адміністративним позовом до Виконавчого комітету Летичівської селищної ради про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення.
Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись з судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог з підстав, викладених в апеляційній скарзі. Зокрема апелянт, посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Відповідач направив на адресу апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, а скаргу - без задоволення, оскільки вважає, що судом вірно встановлені обставини справи та надано їх належну правову оцінку.
Представник позивача в судовому засіданні підтримала вимоги апеляційної скарги. 
Відповідач направив до суду заяву про здійснення розгляду справи без його участі.
Згідно з частиною 2 статті 313 КАС України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАД № 417354 від 23 квітня 2025 року, 23 квітня 2025 року близько 09 год. 15 хв. гр. ОСОБА_2 перебуваючи на посаді вчителя фізичної культури Летичівського ліцею №1 за адресою АДРЕСА_1 , знаходився на робочому місці у нетверезому стані. Медичний огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 у проведенні такого огляду, що зафіксовано на бодікамеру, чим вчинив правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 179 КУпАП.
Згідно постанови №9 адміністративної комісії при виконавчому комітеті Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 179 КУпАП, та накладено на нього стягнення у виді штрафу в розмірі п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 85 гривень.
Позивач оскаржувану постанову вважає незаконною та безпідставною, тому звернувся до суду з позовом про її скасування.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Летичівської селищної ради № 9 від 13 травня 2025 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 ,, за ч. 1 ст. 179 КУпАП, є законною та обґрунтованою, відповідає вимогам КУпАП та КАС України, прийнята уповноваженим органом із дотриманням вимог чинного законодавства, за наявності належних і допустимих, достатніх та беззаперечних доказів, які поза розумним сумнівом доводять факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, тому підстави для визнання такої постанови протиправною та її скасування відсутні.
Даючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірно висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.
Перевіривши за наявними у справі матеріалами доводи, викладені у апеляційних скаргах, правильність застосування судами норм матеріального та процесуального права і правової оцінки обставин у справі у межах, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Відповідно до ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно із ст. 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.
Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.
Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.
Згідно із ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.
Відповідно до ч. 1 ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Відповідно до ст. 213 КУпАП справи про адміністративні правопорушення розглядаються, зокрема, адміністративними комісіями при виконавчих комітетах сільських, селищних, міських рад.
Згідно із частиною першою статті 218 КУпАП адміністративні комісії при виконавчих органах міських рад розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені статтями 45, 46, 92, 99, 103-1, 103-2, 104, 104-1, статтею 136 (за вчинення порушень на автомобільному транспорті), статтями 138, 141, 142, 149-152, частиною першою статті 154, статтями 155, 155-2, частиною другою статті 156, частинами першою - четвертою статті 156-1, статтями 156-2, 159, частиною першою статті 163-17, статтею 175-1 (за порушення, вчинені у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтею 179, статтею 180 (крім справ щодо батьків неповнолітніх або осіб, які їх замінюють), частиною четвертою статті 181, статтею 181-1, частиною першою статті 182, статтями 183, 185-12, 186, 189, 189-1, 212-1 цього Кодексу.
Згідно з ч. 1 ст. 179 КУпАП адміністративна відповідальність передбачена за розпивання пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв на виробництві (на робочих місцях, у приміщеннях і на території підприємств, установ, організацій) або перебування на роботі в нетверезому стані.
Як вбачається з протоколу засідання адміністративної комісії при виконавчому комітеті Летичівської селищної ради Хмельницького району Хмельницької області № 9 від 13 травня 2025 року, на засідання адміністративної комісії ОСОБА_1 з`явився та надав пояснення, а саме факт вчинення ним адміністративного правопорушення не визнає та пояснив, що перед уроком, який він проводив 23.04.2025 у 5-Г класі алкоголю не вживав, а виклик поліції вважає наслідком неприязних стосунків із дирекцією школи, також повідомив що 22.04.2025 року у вечірній час перебував на дні народженні де вживав спиртні напої, тому на наступний день йому було неприємно у ротовій порожнині. Крім того повідомив, що він знав, що 23.04.2025 року в нього є уроки, відповідно перший урок у 5-Г класі.
Згідно Протоколу медичного огляду для встановлення факту вживання психоактивної речовини та стану сп`яніння від 23 квітня 2025 року, вчитель Летичівського ліцею №1 був оглянутий о 09 год. 30 хв. лікарем ОСОБА_3 . Зовнішній вигляд охайний, поведінка роздратований, стан свідомості ясна, мовна здатність збережена. Однак відмовився від проходження огляду.
Згідно відеоматеріалів із бодікамери поліції, на яких зафіксовано спілкування ОСОБА_1 з працівниками поліції близько 07 год. 47 хв. в приміщенні школи, де ОСОБА_1 підтверджує, що в нього сильний перегар із ротової порожнини, не заперечує щодо проходження огляду, однак перебуваючи в лікарні відмовився проходити медичний огляд, що може підтвердити наявність алкоголю в крові. Крім того, в лікарні вів себе збуджено, некоректно щодо працівників поліції, розмахував руками, що викликає сумнів щодо того, чи перебуває останній в тверезому стані.
Згідно Виписки №1616 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 надійшов у стаціонар 23 квітня 2025 року, був виписаний 25 квітня 2025 року. Діагноз: токсична енцефалопатія, інші та неуточнені порушення ходи та рухливості.
Згідно Виписки №2805 із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, ОСОБА_1 надійшов у стаціонар 05 липня 2025 року, був виписаний 06 липня 2025 року. Діагноз: Т 51.0 Токсична дія етанолу.
Таким чином, факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 179 КУпАП, підтверджується сукупністю досліджених доказів.
Відносно доводів позивача про те, що постанова є незаконною та підлягає скасуванню на підставі того, що факт його сп`яніння нічим не підтверджено, суд першої інстанції вірно зазначив, що законодавство не зобов`язує роботодавця обов`язково отримувати медичний висновок для підтвердження факту сп`яніння. Нетверезий стан працівника можна довести як медичним висновком, так і іншими доказами (п. 25 постанови Пленуму ВС «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9). Також Верховний Суд у справі № 640/17224/15-ц вказав (постанова від 23.01.2018), що відсутність медичного висновку не свідчить про неналежну фіксацію такого факту. Стан сп`яніння може бути підтверджений і іншими доказами, яким суд має дати відповідну оцінку. Тож за відсутності медичного висновку можна використати інші докази: письмові пояснення, складені поліцією протоколи, відео з камер, показання колег, висновки експертизи щодо медичного огляду, результати технічних засобів (алкотестер, якщо є на підприємстві) тощо.
Таким чином, дослідженими в судовому засідання доказами (відеодоказами), колегія суддів не вбачає підстав для скасування постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Летичівської селищної ради про адміністративне правопорушення N?9 від 13 травня 2025 року за ч.1 ст.179 КУпАП. Вказана постанова містить вказівки стосовно перебування ОСОБА_1 у стані алкогольного сп`яніння на робочому місці, в якій відображена суть адміністративного правопорушення, місце його вчинення. Викладені в постанові по справі про адміністративне правопорушення обставини чітко та однозначно свідчать про повноту та об`єктивність встановлених обставин справи та її розгляду, а також відображено конкретний склад адміністративного правопорушення, що підтверджено відповідними доказами.
З урахуванням зазначених обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відповідачем доведено наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.179 КУПАП.
Таким чином, оцінюючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з того, що судом першої інстанції було надано належну правову оцінку доводам, викладеним у позовній заяві. Жодних нових доводів, які б вказували на порушення норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного судового рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Щодо інших доводів скаржника, зазначений у апеляційній скарзі, колегія суддів, згідно ч. 2 ст. 6 КАС України застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Зокрема, колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (№ 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (№ 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, апеляційний суд приходить до переконання в тому, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 18 листопада 2025 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 		Сторчак В. Ю.	
 	 	 	 	
Судді	 	  	Матохнюк Д.Б.    Граб Л.С.