ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД	
Справа № 580/2660/25 Суддя (судді) першої інстанції: Лариса ТРОФІМОВА

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2026 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Ганечко О.М.,
суддів Сорочка Є.О.,
Кузьменка В.В.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В :

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.10.2024 № 232350007664 про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області зарахувати ОСОБА_1 до пільгового стажу роботи за Списком №2 період його роботи з 02.01.1998 до 10.03.2001 в Мостозагоні №78 ВАТ «Мостобуд», перетвореного у ПАТ «Мостобуд» та приєднаного до Відокремленого структурного підрозділу (філія) ПАТ «Мостобуд» Управління механізації на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити, нарахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-ХII в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 10.10.2024.
Обґрунтовуючи позовну заяву позивач вказав, що звернувся до органів ПФУ із заявою щодо нарахування пенсії за віком на пільгових умовах, відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області рішенням від 18.10.2024 №232350007664 відмовило позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Позивач вважав, що до стажу роботи має бути зарахований період роботи з 02.01.1998 до 10.03.2001 в Мостозагоні №78 ВАТ Мостобуд, перетвореного у ПАТ "Мостобуд", та приєднаного відокремленого структурного підрозділу (філія) ПАТ "Мостобуд" Управління механізації на посаді монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області надав до суду відзив 15.04.2025 за вх.№19099/25, повідомив, що за принципом екстериторіальності виконавцем визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області та за результатами розгляду, заяви позивача прийняте рішення від 18.10.2025 №232350007664 про відмову у призначенні пенсії, відповідно до Закону №1058-IV. Зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Черкаській області зареєстровано та внесено до відповідного програмного комплексу заяву позивача про призначення пенсії для її подальшого опрацювання за принципом екстериторіальності.
14.05.2025 суд ухвалив залучити співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області.
Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області надав до суду відзив 03.06.2025 за вх.№28368/25, повідомив, що на момент звернення вік позивача 55 років, пільговий стаж позивача за Списком №2 - 10 років 27 днів, загальний страховий стаж роботи складає 34 роки 11 місяців 22 дні, у розумінні Закону №1058-IV та Порядку 22-1 пенсія призначається результатами розгляду і аналізу всіх наданих документів, у разі дотримання особою всіх у призначення пенсії, зокрема, щодо стажу та пенсійного віку тощо. Необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі статті 114 Закону №1058- IV є зайнятість особи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №2, наявність атестації робочих місць та наявні відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах та досягнення відповідного віку. Відповідно до рішення від 18.10.2024 № 232350007664 відмовлено позивачу в призначенні дострокової пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу підтвердженого в установленому законодавством порядку, у задоволенні позову просив відмовити.
18.06.2025 вх.№31217/25 позивач уточнив позовні вимоги.
Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року, адміністративний позов задоволено частково.
Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 18.10.2024 №232350007664 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.
У задоволенні позовних вимог в іншій частині відмовлено.
Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у сумі 605 (шістсот п`ять) грн 60 коп.
Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі, посилаючись на неповне з`ясування всіх обставин справи та порушення судом першої інстанції норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення спору.
Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.09.2025 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження на 21.01.2026.
Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження, оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження). 
Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно норм ст. 309 КАС України.
Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного Фонду України в Черкаській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 1 ч. 2 ст. 14 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058), за результатом розгляду заяви позивача за принципом екстериторіальності Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийняте рішення 18.10.2025 №232350007664 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю пільгового стажу згідно статті 114 Закону №1058.
У рішенні від 18.10.2025 відповідачем встановлено: страховий стаж 34 роки 11 місяців 22 дні; пільговий стаж становить 10 років 27 днів, якого (з позиції Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області) недостатньо для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 (зниження пенсійного віку на 4 роки). Період роботи з 02.01.1998 до 10.03.2001 не зарахований до пільгового стажу по Списку №2, позаяк не підтверджений документами про проведення атестації робочих місць за умовами праці.
Наведене зумовило позивача на звернення до суду з даним позовом.
Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги частково, виходив з того, що відповідачем ГУПФУ в Полтавській області у спірних правовідносинах не враховані висновки Верховного Суду, зокрема, у постанові від 17.01.2023 у справі № 211/1910/17(2-а/211/16/18), провадження № К/9901/12062/19 у подібних правовідносинах та вимоги постанови КМУ від 16 травня 2025 р. № 562 «Деякі питання обчислення страхового стажу», якою затверджені Порядок підтвердження нездійснення іншою державою пенсійних виплат особам, які проживають в Україні, за періоди трудової діяльності до 1 січня 1992 р. за межами України в республіках колишнього Союзу РСР для зарахування їх до страхового стажу та Порядок підтвердження та зарахування періодів роботи особи в іншій державі до страхового стажу (стажу роботи) для визначення права на призначення пенсії за віком.
Суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 02.09.2024 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.
У частині вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію на пільгових умовах за Списком №2 на підставі пункту «б» статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» 1788-ХII в редакції, що діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року №213-VІІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення» з 10.10.2024 на переконання суду - належить відмовити як передчасним, позаяк відсутні докази здійсненого нарахування.
За результатом аналізу змісту оскарженого індивідуального акта від 18.10.2024, оцінених доказів і перевірених доводів сторін, суд дійшов висновку про наявність підстав задоволення адміністративного позову частково.
Натомість, апелянт вважає вказані висновки суду необґрунтованими та помилковими, оскільки судом помилково застосовані норми матеріального та не дотримано норми процесуального права, неповно і не всебічно з`ясовані обставини справи, не надано вірну оцінку аргументам відповідача.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до ч.1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до трудової книжки НОМЕР_1 позивач 23.08.1989 прийнятий на роботу в МОСТОТРЯД (запис №6), 02.01.1998 присвоєний 3 розряд монтажника сталевих і залізобетонних конструкцій (запис №9), 30.06.2011 позивач звільнений у порядку переведення в Управління механізації (запис №16).
Відповідно до довідки ПАТ МОСТОБУД від 08.08.2024 за вих. №08/08 ОСОБА_1 працював повний робочий день в Мостозагін № 78 тресту Мостострой №1, перетвореного у ВАТ Мостобуд, перетвореного у ПАТ «Мостобуд» та приєднаного до Відокремленого структурного підрозділу (філія) ПАТ «Мостобуд» Управління Мостобуд Управління механізації за період з 23.08.1989 (наказ від 23.08.1989 №467- к про прийняття на роботу) до 01.01.1998 (наказ від 26.12.1997 №38 про присвоєння 3-го розряду монтажника сталевих та залізобетонних конструкцій) за професією, посадою арматурник на будівництві мостів та шляхопроводів; за період з 02.01.1998 (наказ від 26.12.1997 №38 про присвоєння 3-го розряду монтажника з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій) до 30.06.2011 (наказ від 30.06.2011 №74- к про звільнення) за професією, посадою монтажник з монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій, виконував роботи по монтажу сталевих та залізобетонних конструкцій на будівництві мостів та шляхопроводів, що передбачена Списком 2 розділ XXVII «Будівництво» позиція 27А.
Верховний Суд у справі № 588/647/17 (позивач звертався до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи) зазначив: механізм підтвердження Комісією ПФУ періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах у разі ліквідації підприємства, установи та організації без визначення правонаступника вимагається, якщо трудова книжка є втраченою, якщо відсутні необхідні записи або неправильні чи неточні записи про періоди роботи.
Неправомірне позбавлення особи пенсії не узгоджується з принципом правової визначеності (п.88 рішення ВС у справі №360/3611/20).
Відповідальність за внесення до трудової книжки працівника певних відомостей несе роботодавець або уповноважений ним орган за місцем останньої на той час роботи, оскільки саме ним здійснюються записи, відтак працівник не може нести за це відповідальність або бути позбавлений права на пенсію.
Зазначена правова позиція узгоджується з правовою позицією, яка викладена у постанові Верховного Суду від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а та постанові Верховного Суду від 17.07.2018 у справі № 220/989/17.
Законом України від 9 липня 2003 року №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року не передбачено такої умови для виплати пенсії, як надання особою документів, що підтверджують припинення виплати пенсії на території, де особа раніше отримувала пенсію. Відсутність інформації про припинення виплати пенсії на території держав-учасниць Угоди не може бути підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера. На це вказав Касаційний адміністративний суд Верховного Суду у постанові від 17 вересня 2024 року по справі № 580/3576/22.
З урахуванням наведеного, на переконання колегії суддів рішення суду першої інстанції ухвалене із правильним застосуванням норм матеріального та дотриманням норм процесуального права, повно та всебічно з`ясовані обставини справи, надано вірну оцінку аргументам учасників.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують докази, досліджені та перевірені в суді першої інстанції та не впливають на висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні.
За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, і доводи апелянта, викладені у скарзі, не свідчать про порушення судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.
Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всі вимоги законодавства, а тому відсутні підстави для його скасування.
Згідно з приписами ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.
За правилами статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судові витрати розподілу не підлягають.
Керуючись ст. ст. 243, 244, 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд -

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області - залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 червня 2025 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її ухвалення та може бути оскаржена з підстав, визначених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя О.М. Ганечко 

Судді Є.О. Сорочко 

В.В. Кузьменко