Справа № 646/4596/25 
№ провадження 2/646/656/2026 
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 січня 2026 р.        м. Харків

Основ`янський районний суд міста Харкова у складі :
головуючого судді: Шиховцової А.О.,
при секретарі судового засідання Скриннік А.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Прокопенко Юлія Олегівна, до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом,-
за участю: представника позивача – адвоката Прокопенко Ю.О.,
встановив:
ОСОБА_1 в особі свого представника – адвокат Прокопенко Ю.О. звернувся до Основ`янського районного суду міста Харкова з позовом, який в подальшому уточнив, до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позивач у своїй позовній заяві просив суд:
- встановити, що ОСОБА_5 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною – ОСОБА_6 , та синами – ОСОБА_1 та ОСОБА_7 ;
- встановити, що ОСОБА_5 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , за заповітом після смерті своєї матері – ОСОБА_8 ;
- встановити, що ОСОБА_6 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , була власницею 1/12 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, з яких 1/18 належала після смерті чоловіка – ОСОБА_5 , а 1/36 - після смерті сина – ОСОБА_7 ;
- визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/36 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , з яких: на 1/18 - після смерті батька – ОСОБА_5 , та на 1/12 - після смерті матері - ОСОБА_6 .
В обґрунтування уточнених позовних вимог позивач зазначив, що відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2024 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 станом на червень 2024 року було зареєстровано наступним чином: частина зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.05.2003 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 7-693 (в свідоцтві про право на спадщину частки спадкоємців не визначені); частина зареєстрована за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2411; частина зареєстрована за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2409.
ІНФОРМАЦІЯ_3 померла бабуся позивача - ОСОБА_8 , яка станом на час своєї смерті була зареєстрована та мешкала за адресою: АДРЕСА_2 .
Після її смерті відкрилась спадщина, яка складалась з частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 .
Спадкоємцями за заповітом після смерті ОСОБА_8 був позивач - та його батько (син ОСОБА_8 ) - ОСОБА_5 .
У встановлений законом строк позивач та його батько - ОСОБА_5 звернулись з заявами про прийняття спадщини до Першої харківської державної нотаріальної контори, але свідоцтво право на спадщину за заповітом не отримали.
Під час оформлення спадщини спадкоємцями державному нотаріусу був наданий заповіт, посвідчений 14 серпня 2006 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р. № 3611.
Відповідно до тексту вказаного заповіту ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зробила таке розпорядження на випадок своєї смерті: частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, розташованого в АДРЕСА_2 заповіла своєму синові ОСОБА_5 , а частину цього ж житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель заповідаю своєму онуку - ОСОБА_1 . Але відповідно до свідоцтва про право власності, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.В., р. № 2409, свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22 жовтня 2002 року державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Христенко Н.Л., р. № 2411, ОСОБА_8 станом на час своєї смерті була власницею частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 . В 2024 році позивач звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом про тлумачення заповіту. Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11 листопада 2024 року заповіт, складений ОСОБА_8 , був розтлумачений та встановлено, що ОСОБА_8 бажала залишити у спадщину позивачу, 2/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 , що складає 1/3 частину вказаного житлового будинку, а своєму синові - ОСОБА_5 - 1/3 з належної їй частини цього ж житлового будинку, що складає 1/6 частину. 14 квітня 2025 року державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. ОСОБА_10 , видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 р. № 5-143 на 1/3 частку житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 . Право власності зареєстровано за позивачем у встановленому законом порядку. Право власності на 1/6 частину того ж житлового будинку залишилось не зареєстрованим. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача - ОСОБА_5 , який станом на час своєї смерті фактично проживав за адресою: АДРЕСА_1 , та за будь-якою іншою адресою зареєстрований не був. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , яку він прийняв після смерті своєї матері - ОСОБА_8 та помер, не оформив своїх спадкових прав.
В квітні 2025 року позивач звернувся до Першої харківської державної нотаріальної контори із заявою про видачу позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька позивача - ОСОБА_5 .
14.04.2025 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні цієї нотаріальної дії. Відповідно до вказаної постанови позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 в зв?язку з тим, що позивачем пропущений строк на прийняття спадщини, встановлений законом, а отримана державним нотаріусом довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова не підтверджує факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем.
На теперішній час позивач не в змозі надати документ, який би підтверджував факт проживання позивача разом із спадкодавцем на час його смерті, в зв?язку з чим був вимушений звернутися до суду із вказаним позовом.
Фактично батько позивача - ОСОБА_5 мешкав за адресою: АДРЕСА_1 з часу одруження з його матір?ю – ОСОБА_6 . Він разом із своєю дружиною вів спільне господарство, опікувався будинком та прибудинковою територією, проводив до будинку газ, про що свідчить та обставина, що квитанції на оплату за газопостачання оформлювалися відповідними службами на його ім?я. 
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 , яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , були його дружина - ОСОБА_6 , та його діти - ОСОБА_1 та ОСОБА_7 . Всі спадкоємці першої черги за законом разом із ОСОБА_5 мешкали за адресою: АДРЕСА_1 , про що свідчать записи в будинковій книзі.
Отже, спадкоємці повинні були отримати після смерті ОСОБА_5 кожний по 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 , як особи, які фактично прийняли спадщину після його смерті.
ІНФОРМАЦІЯ_5 брат позивача - ОСОБА_7 помер. Станом на час своєї смерті він мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 .
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті брата позивача була його мати - ОСОБА_6 та його син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який станом на час смерті ОСОБА_7 був неповнолітній та прийняв спадщину відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України.
Таким чином, ОСОБА_6 (матері позивача) після смерті чоловіка та сина стала належати 1/12 частина житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 ( 1/18 + 1/36 = 3/36 = 1/12), а ОСОБА_2 1/36 частина після смерті батька.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_6 померла. Позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_6 та 30 серпня 2016 року державним нотаріусом П?ятої Харківської державної нотаріальної контори Рибкіною О.М. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, р. № 362.
Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що йому належить 5/36 частин житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 в порядку спадкування: 1/18 - після смерті батька, 1/12 - після смерті матері (1/18 + 1/12 = 2/36 + 3/36 = 5/36).
Ухвалою суду від 21.05.2025 позовну заяву залишено без руху.
Ухвалою суду від 10.06.2025 позов повернутий позивачу в зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви.
Постановою Харківського апеляційного суду від 21.07.2025 ухвалу Основ`янського районного суду міста Харкова від 10.06.2025 скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Ухвалою суду від 15.08.2025 відкрите провадження у справі за правилами загального позовного провадження.
Ухвалою суду від 30.09.2025 у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за законом відмовлено.
Ухвалою суду від 08.10.2025 витребувано за клопотанням представника позивача у Першої Харківської міської державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкових справ, заведених після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_11 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 .
12.11.2025 від Першої Харківської міської державної нотаріальної контори на адресу суду надійшли витребувані документи.
Ухвалою від 02.12.2025 закрите підготовче провадження у справі, справа призначена до судового розгляду.
У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнену позовну заяву та просила її задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.
Частина 1 статті ст. 206 ЦПК України регламентує, що відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.
Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.
Треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання, правом на подачу пояснень на позов не скористалися, заяв або клопотань від них не надходило.
Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що знає батька позивача – ОСОБА_5 зі школи, знає його дружину ОСОБА_6 , які приходилися їй сусідами. Вони проживали за адресою: АДРЕСА_1 , у них було двоє дітей – ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , ОСОБА_13 помер у 2014 році. ОСОБА_15 , що була матір`ю ОСОБА_16 (батька позивача) проживала за адресою: АДРЕСА_2 , до одруження там же жив і батько позивача – ОСОБА_17 . Позивач зі своїм сином і до сьогоднішнього дня проживають за адресою: АДРЕСА_1 .
Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснив, що приходився батькам позивача сусідом. Зі школи спілкувався з батьком позивача – ОСОБА_5 , який одружився з ОСОБА_19 , яка приходиться йому двоюрідною сестрою. Після одруження ОСОБА_5 проживав зі своєю дружиною ОСОБА_6 та двома синами за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_5 помер у 2008 році. До одруження жив ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 . Після смерті ОСОБА_5 залишилася жити дружина – ОСОБА_6 з синами за адресою: АДРЕСА_1 , де на даний час мешкає позивач. Власником вищевказаного будинку були батьки ОСОБА_6 ОСОБА_15 , що була матір`ю ОСОБА_16 (батька позивача) проживала за адресою: АДРЕСА_2 .
Суд, дослідивши матеріали справи, надані сторонами, заслухавши свідків, оцінивши докази, прийнявши визнання позову відповідачем, що не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, вважає, що позов доведений та обґрунтований і підлягає задоволенню.
Крім визнання позовної заяви відповідачем, судом було досліджені такі письмові докази, подані до позовної заяви стороною позивача, в підтвердження своїх доводів.
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 12.03.1983 позивача ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Також позивач мав брата – ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 25.01.1978.
Перебування ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у зареєстрованому шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_3 від 17.09.1976.
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 07.07.2008 ОСОБА_5 , помер ІНФОРМАЦІЯ_7 у м. Харків. 
Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 10.11.2015 ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_10 у м. Харків. 
З копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 від 11.09.2014 ОСОБА_7 – брат позивача помер ІНФОРМАЦІЯ_8 у м. Харків.
Брат позивача має сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого повторно серії НОМЕР_7 від 21.10.2014
Відповідно до довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 25.06.2024 за №1148172 право власності на житловий будинок літ. «А-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 станом на червень 2024 року було зареєстровано наступним чином: частина зареєстрована за ОСОБА_3 , ОСОБА_9 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.05.2003 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 7-693 (в свідоцтві про право на спадщину частки спадкоємців не визначені); частина зареєстрована за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2411; частина зареєстрована за ОСОБА_8 на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22.10.2002 Першою Харківською державною нотаріальною конторою р. № 6-2409. Назва «вулиця Жовтнева» змінена на «вулиця Кутаїська» згідно з рішенням Харківської міської ради №12/15 від 20.11.2015.
Згідно з копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 30.08.2016 ОСОБА_1 успадкував після смерті своєї матері – ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_10 житловий будинок з надвірними будівлями АДРЕСА_1 . 
14.04.2025 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_8 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_12 онуку ОСОБА_1 на 2/3 частки спадкового майна та сину ОСОБА_5 на 1/3 частки спадкового майна. Спадщина складалися з частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 . Свідоцтво про право на спадщину на 2/3 частки спадкового майна видано ОСОБА_1 . Свідоцтво про право на спадщину на 1/3 частку спадкового майна ще не видано.
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2024 у справі №646/7596/24, яке набрало законної сили розтлумачено заповіт ОСОБА_8 , який посвідчений 14 серпня 2000 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611, визнавши, що ОСОБА_8 бажала залишити у спадщину своєму онуку ОСОБА_1 2/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , що складає 1/3 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, а своєму синові ОСОБА_5 вона бажала залишити у спадщину 1/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , що складає 1/6 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав №422512000 від 14.04.2025 ОСОБА_1 належить на підставі свідоцтва про право на спадщину серія та номер 5-143 від 14.04.2025, виданого державним нотаріусом Першої Харківської міської державної нотаріальної контори Грошевої О.Ю. 1/3 частина житлового будинку по АДРЕСА_2 з відповідною частиною надвірних будівель.
Відповідно до копії будинкової книги за адресою: АДРЕСА_1 були записані, зокрема, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 , ОСОБА_1 .
ОСОБА_1 14.04.2025 звернувся до Першої харківської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 , а саме 1/6 частки в праві спільної часткової власності на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_2 .
14.04.2025 державним нотаріусом Першої харківської державної нотаріальної контори Грошевою О.Ю. винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно з якою позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про права на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 в зв?язку з тим, що позивачем пропущений строк на прийняття спадщини, встановлений законом, а отримана державним нотаріусом довідка з Реєстру територіальної громади міста Харкова не підтверджує факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем.
Відповідно до положень ч. 1 та 6 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання.
Як передбачено ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).
До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (відповідно ст. 1218 ЦК України).
За життя, спадкодавцем заповіт складений та посвідчений не був, а тому спадкування здійснюється за законом.
Згідно з ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу.
У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України).
Згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Так, згідно зі ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).
Отже, враховуючи показання свідків, допитаних під час судового засідання, а також з огляду на подані позивачем письмові докази, судом встановлено, що ОСОБА_5 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною – ОСОБА_6 , та синами – ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 11.11.2024 у справі №646/7596/24, яке набрало законної сили розтлумачено заповіт ОСОБА_8 , який посвідчений 14 серпня 2000 року приватним нотаріусом ХМНО Смородською Н.А., р.№ 3611, визнавши, що ОСОБА_8 бажала залишити у спадщину своєму онуку ОСОБА_1 2/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , що складає 1/3 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, а своєму синові ОСОБА_5 вона бажала залишити у спадщину 1/3 з належної їй частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , що складає 1/6 частину вказаного житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель.
Право власності на 1/6 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 залишилось не зареєстрованим. ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті своєї матері – ОСОБА_8 , проте не встиг її оформити.
Отже, ОСОБА_5 , який є батьком позивача станом на дату своєї смерті був власником 1/6 житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 у порядку спадкування за заповітом після смерті своєї матері.
В силу ст. 1261 ЦК України ОСОБА_6 успадкувала за своїм померлим чоловіком ОСОБА_5 1/18 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом.
ІНФОРМАЦІЯ_5 брат позивача - ОСОБА_7 помер. Станом на час своєї смерті він мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/18 частини житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 .
Спадкоємцями першої черги за законом після смерті брата позивача була його мати - ОСОБА_6 та його син - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який станом на час смерті ОСОБА_7 був неповнолітній та прийняв спадщину відповідно до вимог ч.4 ст.1268 ЦК України.
Таким чином, ОСОБА_6 після смерті чоловіка та сина стала належати 1/12 частина житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 ( 1/18 + 1/36 = 3/36 = 1/12), а ОСОБА_2 1/36 частина після смерті батька.
Отже, судом встановлено, що ОСОБА_6 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , була власницею 1/12 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, з яких 1/18 належала після смерті чоловіка – ОСОБА_5 , а 1/36 - після смерті сина – ОСОБА_7 .
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі утрати ним документа, який засвідчує його право власності.
ІНФОРМАЦІЯ_2 мати позивача - ОСОБА_6 померла, тому в порядку спадкування до ОСОБА_1 перейшло право на спадкування за законом після смерті своїх батьків 5/36 частин житлового будинку з відповідною частиною житлових будівель по АДРЕСА_2 в порядку спадкування, а саме 1/18 - після смерті батька ОСОБА_5 , 1/12 - після смерті матері ОСОБА_6 , тобто 1/18 + 1/12 = 2/36 + 3/36 = 5/36.
Відповідно дост.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно з ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Згідно з частинами першою та третьою статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свої власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).
При таких обставинах, зокрема, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, не порушуватимуть права, свободи та інтереси осіб та має для позивача юридичне значення, а тому підстав для відмови у задоволенні позовної заяви, судом не встановлено.
Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010, заява N 4909/04).
На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 11, 1223, 1268, 1276 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 95, 206, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Уточнений позов ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Прокопенко Юлія Олегівна, до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.
Встановити факт, що ОСОБА_5 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , постійно мешкав за адресою: АДРЕСА_1 разом із дружиною – ОСОБА_6 , та синами – ОСОБА_1 та ОСОБА_7 .
Встановити факт, що ОСОБА_5 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , був власником 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , за заповітом після смерті своєї матері – ОСОБА_8 ;
Встановити факт, що ОСОБА_6 станом на час своєї смерті, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_2 , була власницею 1/12 частки житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом, з яких 1/18 належала після смерті чоловіка – ОСОБА_5 , а 1/36 - після смерті сина – ОСОБА_7 .
Визнати за ОСОБА_1 право власності на 5/36 частин житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель по АДРЕСА_2 , з яких: на 1/18 - після смерті батька – ОСОБА_5 , та на 1/12 - після смерті матері - ОСОБА_6 .
Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги до апеляційного суду.
Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи:
Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , РНОКПП: НОМЕР_8 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .
Представник позивача: адвокат Прокопенко Юлія Олегівна, адреса для листування: м. Харків, вул. Квітки Основ`яненка, буд. 11, корп. А, ордер серії АХ №1261049 від 19.05.2025, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №644 від 20.03.1996.
Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , РНОКПП: НОМЕР_9 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 .
Третя особа – ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_10 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
Третя особа – ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_11 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя         А.О. Шиховцова